II. ORGANLAKA. 2. STAMMEN. 



23 



stam, soin alla gräs- och sädesslag ega, och som hos Majson ernår 

 temligen stor tjocklek samt hos Bamburöret en trädlik storlek. 



Den underjordiska stammens former äro: 



1. Rotstocken eller Rhizoma. Af många fleråriga växter få 

 vi endast se sjelfva toppen, ty den egentliga stammen har utseende af 

 en rot och förblifver likt en sådan under jorden. Han igenkännes 

 emellertid pä sina bladartade fjäll, bladfästen och knoppar ff, tig. 48, 



. Fiff. 49. 



Fisr. 48. 



Fipr. 50. 



i hvilka delars närhet birötter utskjuta. Såsom växter med rotstock se 

 vi hvarje år Liljekonvaljen, fig. 49, Guldvifvan, Hvitsippan, 

 Humlen och den svårutrotliga Q vi ekrot en flritimm repens). 



2. Löken är, såsom lig. 50 i längdgenomskärning visar, en skif- 

 lik förkrympt axel, k med köttiga blad, mellan hvilka små lökar, ««, 



sitta såsom knoppar och tjena till växtens 

 förökning. De i de saftiga bladen befint- 

 liga ämnen gifva näring åt den unga plan- 

 tan, tilldess sådan kan i tillräcklig mängd 

 tillföras henne genom de på lökskifvans 

 undersida framskjutande birötterna. 



3. Stjelkknölen uppkommer deri- 

 genom att stärkelsehaltiga ämnen hopa sig 

 i den underjordiska stammen eller ock den- 

 nes sidoskott ansenligt förtjockas, såsom 

 händelsen är hos Jord är t sko ekan, fig. 

 51 å följ. sida. Man linner pä stjelkknö- 

 len knappt spår till något blad, men väl 

 knoppar eller s. k. ögon. Likasom lökar 

 egna sig stjelkknölarne synnerligt väl till 

 växternas förökning. Lägger man en stjelk- 

 knöl i jorden, sä utveckla hans knoppar 

 stjelkar och birötter, till hvilkas första nä- 

 ring det rikliga, i cellväfven förvarade stär- 

 Detta kunna vi lätt se på våra vanliga knöl- 



kelseförradet användes. 



