24 



A. ALLMAN BOTANIK. 



växter, Dahlian, Jordärtskockan och Potatescn. Hos den sist- 

 nämnda växten få vi i alhnänhet endast på af frön uppdragna stånd 

 se en verklig pålrot. 



De dels runda dels handlika knölarne hos vissa Or c his- artade 

 växter, tig. 52 och 53, anses af en del förf. såsom knöUikt förtjockade 



Fiff. 54. 



Fitr. 50. 



rottrådar, men torde enligt nyaste åsigter rättast böra räknas för stam- 

 delar, blott tjenande till att innehålla näringsämnen för do knoppar till 

 stjelk, som de bära. 

 30 Vid beskrifningcn af alla i det föregående nämnda slag af stammar 



afser man dessutom åtskilliga egenheter, hvari de hos olika växter af- 

 vika från hvarandra. Isynnerhet hos stjelken är t vargen om skär- 

 ningen eller formen ofta ganska egendomlig och afvikandc från vals- 

 formen, som torde böra anses såsom den ursprungliga. Exempelvis må 

 nämnas treäggad, fyrsidig och femkantig stjelk, tigg. 54, 55 och 56. 



Ytterligare olikheter ligga i en 

 stamforms substans, rigtning, 

 läge och varaktighet. 



På stammens substans beror 

 naturligtvis hans fasthot och styrka, 

 såväl som hans yttre och inre utse- 

 ende, hvari olikheterna tillräckligt 

 noga och begripligt betecknas genom följande uttryck. Man kallar 

 nemligen stammen antingen fast och tät, eller lös, märgfull, ihå- 

 lig, pipig, vedartad, tradig, örtartad, köttig, saftig, böjlig, 

 spröd, styf, seg, slak. 



I afseende på r ig t ningen skilja vi mellan upprat, uppsti- 

 gande, rak, flerböjd, nedböjd, hängande, ncdliggande, kry- 

 pande och rotslåendc stam. 



Till läget kan stammen vara öfver eller under jordytan, sim- 

 mande, flytande, slingrande, klängande. 



Stammens varaktighet, som i de flesta fall inbegriper hela den 

 öfriga växtens, bedömes dcraf, om han frambringar blomma och frukt 



