II. ORGANLAHA. KNOPPEN. 



33 



Fi2. 70. 



par äro dorför ock l)etäckta och skyddade af lädorartade, fjuniga eller 

 hartsafsöndrando fjäll, hvilket icke iuträffar med dem, som omedelbart 

 utvecklas, ty de äro obetäckta och till färgen lika bladen. 



Stamknoppen bidrager på flerfaldiga 

 sätt till moderplantans förökning. Antin- 

 gen ntvecklas nya plantor ur sidout- 

 löpares knoppar, hvarpå vi i smultron- 

 växten ega ett välbekant exempel, eller 

 sker förökningen pa konstladt sätt medelst 

 afläggare eller sticklingar. Det 

 förstnämnda förfaringssättet, som isyn- 

 nerhet begagnas för trädgårdsnejlikor 

 och vinstockar, består deri att en gren, 

 som befinner sig nära marken, till en 

 del genomskäres och betäckes med jord, 

 tills han rotat sig deri. Till förökning 

 genom sticklingar passa företrädesvis 

 saftrika växter, såsom Cactus-arter och 

 fetväxter samt lösare trädslag, såsom Pil, 

 Poppel m. fl. I detta fall stickas små 

 qvistar, som likväl måste hafva ett öga, 

 i jorden, hvarpå fuktighet och värme 

 framför allt gynna rotslåendet. Efter 

 denna method föröka trädgårdsmästare 

 de flesta prydnadsväxter. Alla Europas 

 tårpilar skola härstamma såsom sticklin- 

 gar från en qvist, som den engelske 

 skalden Pope fann ännu grönskande i 

 en från Smyrna kommen fikonkorg och 

 nedstack i jorden. 

 Märkvärdigt nog bibehåller knoppen sin utvecklingsförmåga, äfven 43 

 om han skiljes frän sin moderväxt, blott han bringas i sådana förhål- 

 landen, att han förmår förskaffa sig behöfiig näring. Detta sker om 

 man öfverflyttar knoppen från en växt till en annan under iakttagande 

 af att han till denna kommer i möjhgast lika förhållande, som det 

 hvari han förut befann sig. Denna öfverflyttning af knoppar benämner 

 man o kul er ing, då blott en enda knopp, samt ympning, dä pä en 

 gång flera jemte den qvist, hvarpå de befinna sig, omsättas. Emedan 

 härvid den öfverflyttade knoppen, när den utvecklas, alstrar en gren, 

 hvilken bibehäller alla de egenskaper, som tillhöra dess egen moderväxt, 

 vinner man genom denna method ett ovärderligt medel att öfverflytta 

 blommor och frukter frän växter, som förädlats genom kultur, pä stam- 

 mar af samma art, som uppväxt i fullkomligt naturtillstånd. 



O k u 1 e r i n g. 



Man använder denna hufvudsakligen för att förädla vilda törnro- 4i 

 sor, som för detta ändamål inplanteras i trädgärden; och först dä de 

 visa en kraftig växt, skrider man till verket på det sätt, att man i 



Schödler, yotiireus Bok. — V. Botanik. (2:a uppl.y 3 



