II. ORGANLARA. BLADEN. 



39 



Egendomlig är norvfördelningcn hos don lanccttbladiga Grod- 

 bladsväxten (Phntago lanceolataj , der likasom hos monokotyledonerna 

 flera parallela nerver genomlöpa bladet (fig. 83), men dock mellan sig 

 bilda ett fint nätverk. 



Hos de hittills omtalade bladen ligga bladskaftet och nerverna, 

 som utgöra en fortsättning deraf, i samma plan. Det sköldnerviga 

 bladet afviker deri, att bladnerverna bilda en vinkel mot skaftet, såsom 

 man tydligt inser, om man erinrar sig bladets utseende hos den allmänt 

 bekanta Indiska krassen (Tropa-ohimJ. 



Bladets form kan i allmänhet uttryckas genom Imfvudnervens 50 

 förhållande i längd till sidonerverna. Såsom hufvudformer äro att märka: 

 jemnbred, tig. 84; lancettlik, fig. 85; spad- eller tunglik, fig. 

 86; äggrundt lancettlik, fig. 87; aflång eller elliptisk, fig. 88; 

 oval, fig. 89; omvändt äggrund, fig. 92; rund, fig. 93; rutfor- 

 mig, fig. 94; omvändt hjertlik, fig. 95; månlik, fig. 96. 



Fii;'ui- 



89. 90. 91. 



Såsom mindre ofta förekommande, men likväl af namnet lätt för- 

 stådda bladformer må dessutom nämnas nålformiga, triuda, svärdlika, skär- 

 Fig. 97. Fi.'. 98. Fig. 99. fomiiga och rörlika blad. 



Spetsen eller bla- 51 

 dets öfre ända förekom- 

 mer antingen trubbig 

 eller afrundad, tvär- 

 huggen, intryckt, ur- 

 nupen, spetsig, fig.90, 

 spetsad fig. 91, udd- 

 spetsig, stickande. 



Vid basen eller ne- 

 dre ändan är bladet icke 

 sällan inskuret eller de- 

 ladt på sådant sätt att 

 egna former uppstå, såsom t. ex. hjertlik, fig. 97; pillik, fig. 98; 

 spjutlik, fig. 99; njurformig o. s. v. 



