40 



ALLMAN BOTANIK. 



52 Bladets kant är antingen jemn och utan ringaste inskärning, i 



hvilken händelse bladet kallas helbräddadt, tig. 100, eller naggad, 



Fig. 100. Fig. 101. Fig. lOi. 



;^ 



A 



tig. 101; tandad, lig. 102; sågad, 

 tig. 103, hvartill komma många va- 

 riationer och biformer, såsom biigt- 

 bräddad, dubbelsågad o. s. v. 



Om inskärningarne i kanten gå 

 djupare, kallas bladet i mån af in- 

 skärningens djup och de derigenom 

 uppkomna tiikarnes bredd flikigt, 

 klufvet, deladt eller helt och 

 hållet deladt. 



Så är t. ex. %. 104 ett handflikigt, iig. 105 ett handklufvet och 

 fig. 106 ett fotlikt deladt blad. 



Fig. 105. 



53 Det enkla bladet, hvartill de uppräknade formerna höra, måste 



alltid, äfven då det är som djupast deladt, skiljas från det samman- 

 satta, hos hvilket på sidorna om ett hufvudbladskaft tinnas andra 

 bladskaft, hvart och ett med sin särskilda bladskifva. 



Vanligast bland sannnansatta former är det 

 *'=■ ""^'' ''''■ ^'^*^" parbladiga bladet, som är antingen motsatt 



(tig. 107) eller skiftevis (tig. 108) parbladigt. 

 Begge tockningarne föreställa tillika parbladiga 

 blad med uddblad, emedan de i spetsen af 

 det allmänna bladskaftet bära ett udda småblad, 

 hvilket ej är händelsen med parbladiga blad 

 utan uddblad, tig. 109. Dubbelt och tre- 

 dubbelt parbladigt kallas bladet, då de smärre 

 bladskaften af andra och tredje ordningen äfven 

 bära parvisa småblad. 



Ett annat slag sammansatt blad är det fin- 

 gerlika, efter livars antal småblad man benäm- 

 ner det 3-, 4-, 5-fingradt blad, tig. 110. 

 Äfven bladytans beskatfenhet och dess beklädnad höra till bladets 

 anmärkningsvärda egenheter, ty antingen är det glatt, glänsande. 





