II. OKGAXLARA. BLADEN. 



41 



slätt eller strimmigt, veckadt, krusigt, mer eller mindre hårigt, 

 styft, läilrrartadt, tjockt o. s. v. 



Fiir. 109. 



FiiT. 111. 



Såsom särskilda, från den vanliga formen afvikande egendomliga 

 förhållanden hafva vi att märka nedlöpande, sammanväxta och 

 genomborrade blad, äfvensom klän geb är an de och taggiga. En 

 af de märkvärdigaste bladbildningar rinner man hos den ostindiska. 

 Känn ört en (Nepenthes dedillatoriaj ^ der en förlängning af bladets me- 

 delnerv uppbär en kannformig bildning (rig. 111), som är försedd med 

 ett lock och innehåller rent vatten. 



Bladens anordning. 



Redan i § 47 hafva vi lärt känna några af de särskilda ställnin- 54 

 gar på stammen, som bladen kunna intaga, och dem tillkommande be- 

 nämningar. 



Många andra uttryck, som hafva afseende på bladens ställning 

 eller anordning, såsom spridda, tättsittande, knippvisa, skifte- 

 visa, äro i sig sjelfva temligen lätta att förstå. Kranssittande 

 kallas bladen, då 3, 4 eller flera sitta i lika höjd rundtomkring stjel- 

 ken. Är detta endast händelsen med två blad kallas de motsatta. 



Hvad slags bladställning som helst, äfven den skenbart mest ore- 

 gelbundna, följer alltid en bestämd lag, så att om man utgår från ett 

 blad nedtill pa stammen och i rigtniug uppåt drager en linie från blad 



