44 A. ALLMÄN BOTANIK. 



röraude dessas fortplantning till specialbcskrifningen af deras familjer, 

 upptaga vi för närvarande under namnet blomma endast de växtens 

 delar, som allmänneligen räknas dit. 

 58 Må man icke klandra botanisten, om han vid blommans betrak- 



tande synes fästa mindre afseendo vid hennes prakt, behag, doft och 

 färgrikedom, än vid många andra mindre framstående omständigheter. 

 Vid de små enskildheternas betraktande undgår honom lika så litet in- 

 trycket af det stora hela, som ett konstverk skulle förlora i värde der- 

 för att vi förut tagit kännedom om de medel, hvarigenom det frambrin- 

 gats. Det är en sak att so och beundra ett konstverk eller ett natur- 

 föremål, en annan att förstå det och njuta deraf. 



Med blomman förstå vi sammanfattningen af alla do egendomligt 

 formade blad, blomblad, som hafva till sin bestämmelse att fram- 

 bringa frön. Dessa blad skilja sig i yttre form märkbart från växtens 

 öfriga blad och bilda i en fullständig lilomma fyra, sinsemellan 

 skilj da bio m bladkransar. 



De begge yttre bladkransarne deltaga icke omedelbart i fröbildnin- 

 gen; de utgöra blommans oväsendtliga del och saknas icke sällan till 

 en del eller helt och hållet, utan att hennes bestämmelse di-rigenom 

 förfelas. " Man benämner derför i allmänhet dessa yttre blad blom- 

 hylle. De begge inre bladkransarnc måste deremot nödvändigt före- 

 tinnas, och de äro derför att anse såsom de väsendtliga blom- 

 del ar ne. 



• Utifrån inåt eller, rättare sagdt, nedifrån uppåt räknadt, finna vi 

 i en fullständig blomma följande fyra särskilda blomkransar: 1. Foder- 

 bladen, 2. Kronbladen, 3. Ståndarbladen, 4. Fruktbladen, 

 hvilka vi skola betrakta under- de vanligare namnen foder, krona, stån- 

 dare och pistill. 



Huru betydliga olikheter än dessa blomdelar vid första anblicken 

 förete, så är likväl deras gemensamma natur af bladbildningar omiss- 

 kännlig, då de betraktas i jcmförelse med andra blad. Hos mänga 

 växter faller foderbladens likhet med stjelkbladen lätt i ögonen; men å 

 andra sidan händer det ofta, att foderbladen icke kunna skiljas från 

 kronbladen, och dessa sednare bilda i sin tur ofta öfvergångar till stån- 

 darne, under det att pistillen slutligen vid fruktmognaden antager stor 

 likhet med blad eller stundom tillochmed ombildas till verkliga blad. 

 Det är Göthe's förtjenst att hafva uppdagat den enhet, som genom- 

 går dessa " växtdelarnes ombildningar eller metamorfoser. Samma 

 öfverensstämmelse råder äfven i anatomiskt hänseende, ty alla dessa 

 blomdelar bestå af spiralkärl och i)arenchymväf, den sednare ofta 

 ytterst fin. 



1 . B 1 o m f o d r c t (Cahjxj . 



59 Foderbladen närma sig genom sin gröna färg och fastare byggnad 



ännu ganska mycket till örtbladen. Hos många växter har emellertid 

 fodret en från dessa afvikande färg, t. ex. hos Fuchsia, der den är 

 skönt skarlakansröd, hos vår vanliga Ljung m. fl. Icke sällan saknas 

 fodret, eller kallas det snart af fall ande, då det såsom hos Vallmo 

 och Ängsruta bortfaller vid blonnnans utslagning. Då de inre blom- 



