A. ALLMAX BOTANIK. 



FiR. 12. 



11 



trinda trådar, hvarcmot de tuimväggiga bomullsccllorna. som ernå en 

 längd af 1 till 2 tum, förete formen af ett platt, något spiralvridet 

 band med rundade kanter. Härigenom kan en hopblandning af begge 

 dessa slags trådar i tyger lätt upptäckas. Då det stundom är af stor 

 vigt i praktiskt hänseende, att kunna skilja dels linnt'väf frän bonmlls- 

 tyg och dels begge dessa från ylle och silke, lemna vi å föreg. sida 

 bredvid hvarandra teckningar af dessa fyra slags tygers trådar, sådana 

 som de visa sig under mikroskopet vid 230 gångers förstoring, nämli- 

 gen en bomullsfiber, fig. 8; lin fiber, lig. 9 (sönderklufven vid «); 

 ullfiber, tig. 10, samt en silkestråd, tig. 11. 



Stundom antaga emellertid cellerna dcr- 

 igenom att de icke tillväxa åt alla sidor 

 en helt afvikande, t. ex. stjernformig ge- 

 stalt-, och då benämner man dem oregel- 

 bundna celler. Sådana förekomma t. ex. 

 i Pisangens bladskaft, fig. 12, i tågens 

 (Juncus-arternas) märg och i prustrotens 

 blad, fig. 13. 



Det är anmärkningsvärdt att de till 

 hvarandra gränsande cellernas väggar van- 

 ligtvis hänga ganska fast vid hvarandra, 

 som om de vore sammanklibbade, så att 

 de endast i följd af förmultning eller med 

 starka kemiska medels tillhjelp kunna lös- 

 göras från hvarandra. De bilda på detta sätt den s. k. cellväfven. 

 Men cellväggarne beröra dock icke eller sammanhänga icke med hvar- 

 andra i alla punkter, och följaktligen uppkomma dels vidare, dels 

 trängre, oftast trekantiga mellanrum, som kallas I n t e r c e 1 1 u 1 a r g å n g a r , 



Fig. 13. F\s. 14. 



tig. 14: b. Efter regeln innehålla dessa i yngre cellväfslager en vatten- 

 aktig vätska, i äldre luft och i vedlager en egen intercellular- 

 substans (se § 17). 



