I. CELLVAFSLARA. CELLEN. 



sedan mer eller mindre starkt hoppressar dem. Hvarje kula antager 

 därunder en mängkantig form, motsvarande cellernas, som hos växterna, 

 ofta, såsom i lig. 5, är högst regelbunden. 

 pj,^ g Pj,, _ Man kallar sådana celler, som utvidgat sig 



temligen likformigt åt alla sidor, för märg- 

 eller P ar en chym celler, och af sådana bestå 

 företrädesvis knölformiga växtdelar, t. ex. potä- 

 ter, fruktslag o. s. v., äfvensom öfverhufvud mju- 

 kare eller svampaktiga delar i märgen, barken 

 och bladen. Märgcellernas genomskärning belö- 



per sig i allmänhet till 



1/ . 

 /loo 



-^/.2Q linie; det 



längd, ty 

 ända till 



finnes likväl dylika utomordentligt små af V^qq 

 till Vöoo li^i^i under det att å andra sidan stora 

 celler anträffas af '/is till "/lo hni»-^ i genom- 

 skärning, hvilka såsom t. ex. Flädermärg äro urskiljbara för 

 blotta ögat. 



Ganska ofta förekomma emellertid långsträckta, åt begge 

 ändar tillspetsade, således spolformiga celler, fig. 6, hvilka äro 

 mycket tätt inkilade mellan hvarandra och derför i en tvär- 

 gonomskärning oftast visa en fyr- eller sexkantig figur, fig. 7. 

 Dessa kallas ved- eller Prosenchym celler och utgöra de 

 fastare växtdelarnes, isynnerhet vedens, hufvudmassa. Då hos 

 vedcellerna tvärgenomskärningen i allmänhet är mindre än hos 

 märgcelleriia, öfverträffa de deremot do sednare märkbart i 

 denna utgör merändels en tredjedels till en hel, ja stundom 

 mer än två linier. Mycket långsträckta och böjliga celler af 



Fis. 1*. Pis. 9. Fiff. 10. Fiff. 11. 



sådant slag, som det, hvaraf t. ex. lin och hampa bestå, benämnas 

 bastceller och synas under mikroskopet såsom öfverallt jemntjocka 



