III. LAKAN OM VÄX.TKNS I, IF. VÄXTEKXAS NÄRING. 75 



men väl uppsugas af växternas rottrådar. Ett ganska enkelt försök 

 ådagalägger tydligt denna dess förmåga. Man fyller en tratt med åker- 

 jord och öfvergjuter den med någon slags saltlösning, livars salthalt man 

 känner. Då befinnes det, att den bortrinnande vätskan innehåller min- 

 dre af saltet, än den påhällda. Icke alla salter förhålla sig likväl här- 

 vid lika; ty af det ena qvarhålles mera, af det andra mindre. Just de 

 såsom näringsmedel för växterna vigtigarc ämnena, kali, ammoniak, 

 fosforsyra och kiselsyra, synas qvarstanna i högre grad, än sådana som 

 natron, kalk, svafvelsyra, saltsyra och salpetersyra. Afrinnaude vatten 

 kan således endast heröfva jorden öfverskottet af hennes lösliga be- 

 ståndsdelar. 



Andtligen kan jorden under långvarig inverkan af solsträlarne lOS 

 upptaga så mycket värme, att hon fullkomligt uttorkar och att allt 

 växtlif upphörer. I detta afseonde förhålla sig emellertid olika jord- 

 måner ganska olika, så att den ena starkare qvacrhåller vattnet och 

 mindre fort uttorkar än den andra. Jordens förmåga att qvarhålla 

 vattnet är derför en af dess vigtigaste egenskaper och beror på dess 

 beståndsdelar. Då qvartssand eger denna förmåga i ytterst ringa grad 

 och derför lätt uttorkar, qvarhålla deremot iinkornig kalk, humus och 

 lera (Mineralogien, § 115) vattnet ojemförligt mycket l)ättre. Isynner- 

 het är det den sistnämnda, på hvilken åkerjordens grad af fuktighet 

 beror. 



Alltför mycken lera är likväl lika så ofördelaktig för jordmånen, 

 som brist derpå, ty i sådant fall är jorden beständigt våt, samman- 

 klibbad och otillgänglig för luften samt, då hon engång torkar, hård 

 och ogenomtränglig för växtrötterna. Endast hvassa starrgräs och säf 

 kunna, ehuru äfven de blott torftigt, växa pä sådan lerjord. 



Värmets, ljusets och elektricitetens inflytande. 



Växternas lif beror icke endast af deras näringsmedel, det är icke 109 

 blott och bart en kemisk omsättningsprocess, som förmedlas genom cel- 

 lernas verksamhet. Äfven de fysikaliska krafterna, värmet, ljuset och 

 elektriciteten, hafva sin andel deri, och redan förut (§ 99) har ljusets 

 inverkan på vissa växtämnens utbildning blifvit omnämnd. 



På livad sätt likväl ljuset både i detta fall och i allmänhet verkar 

 på växten känner man ännu icke närmare och ännu mindre om elek- 

 tricitetens inflytelse. Påtagligare och derför äfven mera känd är vär- 

 mets inverkan. Yi veta, att det i allmänhet är gynnsamt för växthf- 

 vet, som småningom går under i samma mån som värmegraden aftager. 



Likväl förhålla sig växterna härutinnan ganska olika. Så t. ex. 

 frysa: 



Bönor vid + 1" C. 



Gurkor och potates vid — • O" C. 



Myrten, apelsiner och citroner vid — 2 — 5" C. 



Lager, cypress och fikonträd vid — 9 — 11® C. 



Buxbom\id — 20—25" C. 



Yiurankan vid ...■ — 25— 26« C. 



