84 B. ENSKILD BOrWIK. 



i följd liäiaf i 8 särskilda zoiht och 2-") riken. För de förra är 

 det iiiedeltenii»eraturen, för de sednare vissa växtfamiljers förlierrskande, 

 som bestämmer irräuserna. Sä t. ex. har a^quatorialzonen, soin 

 äfveu benämnes Palmernas eller Pisangernas zon. och sträcker sig 15 

 grader pa ömse sidor om lequatorn, 28" till 36'* C. i årlig medeltempe- 

 ratur. 1 ordningen följa sedan den tropiska, subtropiska och 

 varmare tempererade zonen, och dernäst deu kallare tempere- 

 rade, från 4.5:te till 58:de graden, med 12" till 6" V. medeltemperatur, 

 och som äfveu kallas de bladfällande löfträdens zon. I rigtning mot 

 Idolen kouuna vidare den subark tiska eller barrträdens zon, livari vi 

 bo. den arktiska och polarzonen. I den sistnämnda befinner sig 

 medeltemperaturen under fryspunkten. 



Ett väx t ge ografisk t rike utgr)res af alla de trakter, i hvilka 

 åtminstone hälften af för dem egendomliga arter, och minst en tjerde- 

 del af slägten och särskilda familjer förekomma uteslutande eller för- 

 herrskande. Såsom exempel må anföras: Umbellaternas och Barr- 

 trädens rike, äfven kalladt Linnés rik~e, som innefattar norra och 

 mellersta Europa ända till Pyrenéernas. Alpernas, Balkans och Kauka- 

 sus' norra sluttning, jemte ett lika bredt bälte genom norra Asien. 



Såsom statistiskt exempel ma nämnas att dikotyledonernas antal 

 här förhåller sig till mohokotyledonernas såsom 4 till 1. 



121 För växternas spridning inom deras naturliga gränser har naturen 

 på mångfaldiga sätt dragit försorg. Hon har nämligen dels försett de- 

 ras frön med tjunpenslar, på det vinden måtte föra dem omkring, dels 

 med små taggar, pä det de mätte fastna vid djuren och af dem kring- 

 föras. Foglarne, de växtätande däggdjuren, bäckarne och floderna, ja 

 sjelfva hafvet sprida dem pä mångfaldiga sätt. 



Icke desto mindre har Amerikas och Australiens växtverld först 

 genom dessa länders djerfva upptäckare blifvit för oss iipplåten. och 

 ännu medför hvarje ar derifran nya \äxter, af hvilka mänga, som i 

 början endast med vissa försigtighetsmatt kunna odlas, småningom ^änja 

 sig vid vårt klimat och tillochmed förvildas. Den vackra gula Ciul- 

 traf\'en (Oenothera biennisj, som år 1614 för första gången ötScrfördes 

 till Europa, blommar nu på alla åkerrenar i Tyskland samt fierestädes 

 i Sverige, och den kanadiska Binkan fErigeron canadenftifi). som först 

 efter Ameiikas upptäckande tillfälligtvis öfverfördes med rag. är nu i 

 mellersta Europa ett af de vanligaste ogräs. 



122 Med ett lands eller en trakts Flora förstår man sannnanfattningen 

 af alla der vikit växande växter. Af deu beror mer eller mindre hela 

 landskapets karakter i den mån kulturen inverkat derpå eller ödeläg- 

 gelse förstört den. Mer och mer sällsynta blifva emellertid rena ve- 

 getationsutsigter, d. v. s. åsynen af en växtverld, som aldrig varit 

 af menniskohand berörd eller förändrad. Exempel på sådana erbjuda 

 de tropiska urskogarne, nordens barrskogar, fjelltrakternas gräsmattor, 

 stcpper, hedar och mossar. 



Anmärkningsvärdt är, att många växter företrädesvis uppträda i 

 massor, såsom boken, tallen, ljungen, hvarigenom landskapets karak- 

 ter synnerligt utpreglas. 



Men icke endast genom den hänförande skönhet och det egendom- 



