VÄXTKUNAS HKSKUllMM.. 91 



15 Klassen Spad ii i flora-: blomkalk ingen eller af här ell. fjäll; hloni- 

 inor i kolf. — Fani. Pahine, Aroidnc, Cj/pcra- 

 ii'(i' etc. 



10 Klassen dhniiifloiyc: blomkalk af skiftevisa fjäll ell. agnar (i räs). — 

 Fani. Ormmnca-. 



B. Nemese ell. Acotyledonese. 



()fullkiiiiilii^;i växter med lii-dddkurii (s]Mircr). sdin liihla .t;- I'cm1 d I r ii, d ;i r. 



I. Het eron e]ne<e. 



Med vaulit;'eii tydlip i^it. stam <ifli hlad. 



17 Klassen FiJivex: med tydliga kärl jemte celler. — Fam. Poh/jxiflia- 



cea-, Li/copodiacnr etc. 



18 Klassen Miisci: med spar till kärl, skiljda befruktningsdelar. — 



^'am. Jjiijavca-^ IJepaticK'. 



II. IIomonemea\ 



Iviil. stam (ieli l)lad ieke urskiljbara: kärl saknas t'iillk(mili,L!'l . 



19 Klassen Ahjic: växandets delar (det vegetativa systemet; öfverNä- 



gande. — Fam. Lichenes^ Fmacem etc. 



20 Klassen Fimji: fruktens delar (det fructiticativa systemet; öfvervä- 



gande. — Fam. ILpnenmiuicetes, DinmitnnrlcH etc. 



Växternas beskrifning. 



Ilvilken utomordentlig formrikedom växtverlden företer, inse \i l-js 

 deraf, att antalet hittills beskrifna arter uppskattas till ungefär 150,000 

 och det oaktadt nya oupphörligt ytterligare upptäckas. Dessa äro emel- 

 lertid utbredda öfver hela jordklotet, och man finner på långt när icke 

 alla växtarter i livarje särskildt land. I hela Europa beräknar man 

 deras antal till inemot 20,000, och i Sverige blott till vidpass 6000 

 arter. 



.lust pä grund af deras stora antal beskrifvas växterna i särskildt 

 dertill bestämda verk, som antingen likt Linnés iSystema regetahilium 

 och Decandolles Prodronms Si/st. vcfjet. m. fl. innefatta alla jordens 

 kända arter, eller ock under namn af Horor upptaga ett särskildt 

 lands, landskaps eller någon mindre trakts växter, säsom händelsen är 

 med Linnés. Wahlenbergs och llartmans Svenska Floror, Wahlenbergs 

 Lappska, Fries' Skånska, Scheutz' Småländska, Larssons Vermländska, 

 Thedenii Stockholmska m. fl. 



Det enda sättet att lära känna växterna är att insamla dem, nog- - 

 grannt och sorgfälligt jemföra dem med deras beskrifning och med an- 

 dra närstående arter. Utan att underkasta sig denna möda, som tillika 

 i hög grad skärper iakttagelseförmågan, kan man svårligen i minnet 

 fasthålla de mångfaldiga formerna eller vinn-a ens en öfverblick af väx- 

 ternas familjer. 



