FÖRSTA KAPITLET 



tiv. Möjligen kan det i en framtid, då ståndortsförhållandena bli väl kända, 

 visa sig berättigat att inskränka associationernas antal. 



Vid associationernas syntes av de särskilda beständen bör man, 

 som ofta betonats, taga hänsyn såvitt möjligt till dessas samtliga karaktärer, 

 d. v. s. alla konstituerande arter och deras relativa frekvens. De olika 

 arterna kunna dock ej tillmätas lika stor betydelse. 



Enligt den schweiziska skolan äro associationernas viktigaste känne- 

 tecken följande: 



i) Dominerande arter, 



2) Karaktärsväxter, 



3) Konstanter, 



4) Accessoriska arter. 



Vilka karaktärer, som ha den största betydelsen vid associationsbe- 

 gränsningen, måste enligt min uppfattning diskuteras i varje särskilt fall 

 vid behandlandet av olika associationsgrupper; likaväl som värdet av skilda 

 karaktärer i artsystematiken är varierande, sä är detta varierande, då det 

 gäller att begränsa de synekologiska enheterna inom olika associations- 

 grupper. 



Vad myrarna beträffar utgöra otvivelaktigt de domine- 

 rande arterna associationernas främsta kännetecken. De kunna 

 lämpligen efter StebleR och SCHRÖTER (1893, s. 99) benämnas huvud- 

 arter. Vanligen finnas i samma association flera huvudarter, fördelade 

 på skilda skikt, eller flera, ofta mer eller mindre besläktade arter kunna 

 tillsammans vara dominerande i ett och samma skikt. 



Ej alla huvudarter få dock tillmätas lika stor systematisk betydelse 

 vid associationernas begränsning. Det är ju ofta påpekat (jfr Gr.XDMANN 

 1909, s. 100; o. a.), att samma växt kan dominera i flera skilda associa- 

 tioner. Understundom kan den visserligen i det ena fallet vara kraftigare 

 utvecklad än i det andra, den ena gången fertil, den andra steril, vid 

 det ena tillfället trädartad, vid det andra buskartad; dock är den mycket 

 ofta i de olika fallen, åtminstone till synes, tämligen likartat utvecklad. 

 Jag kan t. ex. erinra om ljungen i den Ca//i/Ma-ri\<a. I'~usa/i//-mossen och i 

 6rt//««rt-hedar, skilda ris i olika slags hedtyper o. s. v. Det är dock 

 möjligt, att även i dessa fall olikheter med avseende på tillväxtförhållanden 

 o. d. förefinnas, ehuru sådana frågor ännu ägnats föga uppmärksamhet. 



Viktigast från systematisk synpunkt äro självfallet de huvudarter, som 

 såsom sädana äro bundna endast eller huvudsakligen till en 

 association; av mindre betydelse äro de, som uppträda som huvudarter 



