BEGREPP OCH INDELNINGSPRINCIpiR 



endast, ehuru tämligen sällan, iakttagit i F/zscuinmossav. FURRER (1914, 

 s. 23) uppger såsom karaktärsväxter för mossarna (»Hoclimoore») Carcx 

 pauciflora, Andronicda och Oxycoccus (Vacciniuin Oxycoccus), men därvid 

 måste man ihågkomma hans, såsom nyss påpekat, vida associationsbegrepp, 

 som tillåter, att alla SpIiagnttin-\)e.s\.2L'i\A sammanföras till en association. 

 Men även om man låter alla Sphagncta bli till en association, kunna ej 

 nämnda växter, vad Narrland beträffar, räknas som karaktärsväxter. De 

 äro alla vanliga i Ainblyslt-giHiii-\<iiXx\ Vacciniuiii O.xycoaits kan här t. o. m. 

 räknas till konstanterna (se nedan). 



Härmed vill jag naturligtvis dock ej förneka betydelsen av karaktärs- 

 arter, där sådana verkligen finnas. Isynnerhet äro dessa av betydelse i 

 associationsgrupper, där huvudarter alldeles saknas. 



Konstanterna ha mindre bet)'delse för avgränsande av de olika 

 associationerna, förutsatt naturligen att de ej äro karaktärsväxter eller hu- 

 vudarter, ehuru de ändock för associationernas karaktäristik kunna ha ett 

 visst intresse. Då begreppet i det följande användes, tages det i Bkockmann- 

 JERO.SCHS (1907, s. 244) bemärkelse. 



De accessoriska arterna äro mera betydelselösa och kunna vid 

 associationsbeskrivningen, om man vill, uteslutas. 



Vid begränsningen av myrarnas associationer måste man givetvis så 

 mycket som möjligt abstrahera frän bestånd, som uppenbarligen äro gene- 

 tiska övergångsstadier. Dessa äro antingen av kort varaktighet, d. v. s. 

 de utvecklas tämligen hastigt till en ny association, i vilket fall jag läm- 

 nar dem alldeles utan avseende; eller av längre varaktighet, i vilket fall 

 de behandlas såsom faeies eller i undantagsfall varianter (se nedan). Exem- 

 pel på de förra äro t. e.x. övergångsstadierna mellan starrniosse och Jtrgt- 

 «rt///w-mosse (jfr tab. 25: i), på de senare t. ex. de mellan denna senare 

 och Fuscuin-mosse (hjortronrik F/L^icu m-mosse). 



Arter, som förekomma i en association såsom kvarlevande från en 

 genetiskt föregående association, benämnas relikter [jfr Sernanuer (v. 

 Pu.ST und Sernander 1910, s. 29) o. a.]. 



Faeies. Det är ofta nödvändigt att uppdela associationerna i lägre, 

 ehuru mera betydelselösa enheter. Dessa benämner jag i likhet med 



SCHRÖTER (SCHRÖTER und KiRCHNER I902, G. 71), VaHL (i9II,S. 320), 



DU RlETZ (1917, s. 55^1 o. a. faeies. Intet avseende fästes vid orsaken 

 till deras utbildning. Alla faeies bilda tillsammans associationen. 

 Ofta kan man tala om en huvudfacies, som har större utbredning än de 

 övriga och omkring vilken dessa gruppera sig; ofta kan dock en sådan ej 



