FÖRSTA KAPITLET 



med säkerhet påvisas. För konsekvensens skull låter jag därför alla stå 

 parallellt bredvid varandra, subordinerade associationen. P^acies urskiljas 

 med hänsyn till de mindre betydelsefulla huvudarterna, någon gång efter 

 mossorna, då flera av dessa gemensamt avgränsa associationen. 



Alternatbestånd i SAMUELSSONS (1916, s. 354) bemärkelse .synas, då 

 det gäller myrarna, vara tämligen sällsynta. 



Varianter' av en viss association benämner jag de bestånd (rättare 

 den tänkta sammanfattningen av de bestånd), som med avseende på väsent- 

 liga huvudarter äro så gott som identiska med ifrågavarande huvudassocia- 

 tion, men som dock på grund av nytillkomna, för associationen i övrigt 

 främmande huvudarter ha ett tämligen avvikande utseende. Det är möj- 

 ligt, att dessa understundom kunna förtjäna rangplats av association; dock 

 spela de alltid ytterst obetydlig roll i jämförelse med huvudassociationen, 

 varför det även från praktisk synpunkt är lämpligast upptaga dem endast 

 som varianter. Å/yru-n-S/y/ia^q-ma/i-kärvet är en variant av S/>/taj^;i?/m-ksirret\ 

 den huvudsakliga skillnaden mellan dem båda är Myrica Galc såsom huvud- 

 art i det förra. Den Bctula iiaua-xW'3. och den skogbevä.xta Vaginatuni- 

 mossen äro två varianter av Vag'J/ia/!a//-moasen; borttagas dvärgbjörken 

 och den glesa tallskogen, kvarstår i de båda fallen en så gott som typisk 

 Vao-maiw/i -mosse. 



Av det sista e.xemplet framgår, att jag, vad myrarna beträffar, fäster 

 mindre avseende vid, om trädskikt förekommer eller ej. Piiiiis silvcstris 

 räknar jag här till de mindre betydelsefulla huvudarterna. Dock må fram- 

 hållas, -att träden ej stå så tätt, att markvegetationen väsentligen påverkas 

 genom beskuggning och forna. 



I detta avseende är jag alltså närmast av den uppfattning, som bl. a. 

 Vahl (1913, s. 2) och SamueL-SSON (1916, s. 360; 1917, s. 34) ge uttryck 

 åt. I fråga om fjällen är Samuelsson (1916, s. 360) t. ex. böjd tala om 

 i> EmpetnitnnliA lafhedar, som inom björkregionen i regel äro bevuxna 

 med enstaka — -strödda björkar, men i den alpina regionen sakna all träd- 

 vegetation». 



Associationerna benämnas av mig vanligen efter de mest karaktäris- 

 tiska huvudarterna eller efter det släkte, dit dessa höra. I förra fallet an- 

 vändes endast artnamnet, t. e.x. Papi/losiivi-mosse. Understundom ha an- 

 vänts andra namn, vilka dock utan förklaring lätt kunna härledas. De 

 nästan klassiska vordna namnen Mas;uocaricctum, rarvocayicctuiii o. a. ha 



' \'ariaiit tager jag i en annan bemarkel.se än t. ex. Fries (1913, s. 47), lios vilken 

 lörlauare variant närmast motsvarar vad jag kallar facies. 



