14 FÖRSTA KAPITLET 



behov dock ej generellt kan tillämpas, har påpekats t. ex. av Zailer och 

 WiLK (1907, s. 50) och Ramann (1910, s. 129). Den senare säger härom 

 (1. c): »Es sind relativ mineralstoffreiche Hochmoortorfe und mineralstoff- 

 arme Flachmoortorfe analj^siert worden. Es ist daher notvvendig fiir die 

 Einteilung der Moore, die Biologie der torfbildenden Pflanzen heranzu- 

 ziehen. . .» Med avseende på myrarna i mitt undersökningsområde, lik- 

 som överhuvud i urbergsområden, kan ej en indelning genomföras uteslu- 

 tande efter näringsbehov. Det skulle t. ex. ha till följd, att de mest ut- 

 präglade kärren, dykärren, såsom delvis eu-, delvis oligotrafenta' skulle 

 klyvas i två grupper, av vilka den ena skulle räknas till kärren, den andra 

 till mossarna. 



Ej heller bör, enligt mitt förmenande, en associationsgruppering göras 

 uteslutande med avseende på vattenbehov. Weher (1902, s. 227 ff.; 1910, 

 s. 144) talar som bekant om terrestriska, semiterrestriska, telmatiska och 

 limniska samhällen. Att sammanföra de skilda associationerna efter denna 

 jirincip skulle ej leda till ett naturligt system. F"ör övrigt kan det ofta 

 vara svårt avgöra, huruvida en association näres av grundvatten eller av 

 atmosfäriskt vatten.^ 



Min indelning av myrarnas associationer kan sägas utgöra eu kom- 

 promiss mellan fysiognomi.ska och näringsekologiska synpunkter, av vilka 

 de förra komma i första hand, de senare vanligen i andra. Av närings- 

 ekologiska skäl ha t. ex. SphagnuinAiårxen förts bland kärren närmast 

 Aniblystegium- och Paludella-\<J3.x\\ ehuru de fysiognoniiskt stå närmare 

 starrmossarna. Detta kan synas inkonsekvent, men från ])raktisk syn- 

 punkt torde det vara berättigat. 



En systematisk beskrivning av värt lands myrassociationer efter mo- 

 därna principer har hittills ej blivit gjord. Nedanstående är ett försök till 

 en sådan för en del av norra Sveriges skogsområde.^ Den kan självfallet 

 ej äga omedelbar giltighet för hela vårt land, isynnerhet ej för dess södra 



' Med eiitrafenta växter och associationer avses i det följande sädana med stora an- 

 språk med avseende på näringstillgång, med oligotrafenta sådana med ringa anspråk. Be- 

 stämda gränser kunna ej dragas. 



^ För ståndortskaraktäristik användes i det följande i stället för nämnda termer in- 

 fraakvatisk och supraak vatisk (Lesq.Uereox), ungefär i den mening R.wcken (1912, s. 

 238) använder dem. 



" Förelöpande ha associationerna förut av mig beskrivits (Melin i 91 7; Melix und 

 Oden 1917). 



