3° 



ANDRA KAPITLET 



Facies 5. Carex /imosa-rikt dykärr. 



Karaktäriserat genom dominerande, oftast fertil Ca/rx limosa. Dess- 

 utom finnas sä gott som konstant glest ställda, tämligen lägväxta och 

 vanligen sterila individ av C. ros/rata, C. lasiocarpa och Eriopiwruui 

 pofysfachioii m. fl. Sällan saknas Menyanthcs trifoliata och Droscra 

 anglica. 



Under det föregående facies lämna en torv av tämligen hård och 

 fast konsistens, bildar det Carcx //wosa-nka. dykärret en sådan av mera 

 lös beskaffenhet, där en relativt stor procent utgöres av destruerad, dy- 

 artad substans. Detta gör sig i särskilt hög grad märkbart för vandraren, 

 som endast med försiktighet får beträda denna mark för att ej sjunka 

 ned. Det är huvudsakligen de underjordisk-a stamdelarna av Carex limosa^ 

 som utgöra ett sammanbindande flätverk. 



Förmodligen är det i första hand denna ståndort, som avses med 

 Norrlins (1871 — 1874) och Hults (1881) »gungfly»^ ehuru man ej hos 

 dessa författare finner detta begrepp närmare preciserat. I varje fall 

 lämnar HULT (1881) från »gungfly» såsom ståndort flera beståndsanaly- 

 ser av TiChoydorrluzeta piiia (småstarrformationen)», vilken »formation» 

 otvivelaktigt är Carex liiiwsa- (och C. chordorrhiza-yWt dykärr. 



' Kj att förväxla med det is\niierliet av modänia torvgeologer anv.nnda begreppet, 

 varmed avses en speciell igenväxiiingstoini av sjöar. 



