SPECIELL ASSOCIATIONSBESKRIVNING 37 



Kxeiiipel på ett MagnocariLetiiin kan luimnas från Heniiiivien, Hornniyr i Lyck- 

 sele socken. Myren, som till största delen utgöres av dykärr och starrniosse, genonirinnes 

 av en bäck. som håller på att växa igen. Vattnets djup, där associationen är bäst utbil- 

 dad, 1,5 — 2 dm. Vegetation (-'/y 1915): 



Carex rostrata (8 dm. hög) .... 5 



Eqiiisetutn fluviatile 2 



Mcttyantlics irifoliata (^ dm. hög) . 3 



Understundoni Ican Mag>iocancctnin vara er.satt av Equisetetuui (War- 

 MING und Graebner 1914 — 1916, s. 507), där Equisettini fltiviatile ■åx \\&\\. 

 dominerande. Huvudarten är tämligen högväxt och bildar slutna, vackert 

 gräsgröna bestånd. Denna association är dock liksom Magnocaricdjon 

 inom området mycket sällsynt. 



Det med Mag)wcariceUu)t nära besläktade Zcombék-kärret (»Zcombék- 

 Formation», Kerner 1863, s. 62) påträffas sporadiskt inom området. Detta 

 karaktäriseras av, att tuvor av Carices bilda höga, kvastlika, tämligen 

 tätt ställda pelare, mellan vilka finnes bar dy, väsentligen utan högre 

 vegetation. 



I de kärr, jag observerat av denna typ, har Carcx "juiicclla bildat 

 pelarna, vilka kunna bli ända till en halv meter höga. Det är tydligen 

 periodiskt högt vattenstånd, som driver tuvorna i höjden och som hindrar 

 vegetationen att utvecklas mellan dessa. Enstaka strån av Carex rostrata 

 och Equisetum fluviatile äro sä gott som allt, som liär träffas av högre 

 växter. I själva dyn leva däremot ymnigt Diatomaceer och Desmidiaceer. 



På tuvorna finnas understundom enstaka mossor; dessutom få ofta 

 &?//.i'-arter och Betula pubescens här fotfäste. Zcombék-kärret kan häri- 

 genom fä karaktären av tuvigt dykärr eller skogskärr (jfr nedan); det utbil- 

 das en kombination av tvenne naturskilda associationer. 



Liknande Carex *juHcella'k3.vr ha observerats i Fennoskandia av 

 Hult [»Tufstarrformation, Jtmcelleta pjiras, (HuLT 1881, s. 46)] i Finland 

 och av Fries [»Reine Carex ^jimcella-Assozi^ixon» (Fries 1913, s. 129)] i 

 Torne lappmark. 



2. Flark. 



Flarken är — typiskt utbildad — närmast en Cyanophycé-Diato- 

 macé-association, där högre växter äro att betrakta som relikter från ett 

 föregående samhälle. 



De högre växterna i flarken äro i stort sett desamma som förekomma 

 i dykärret, ehuru artantalet är något mindre. Det är framför allt Carex- 



