38 ANDRA KAPITLET 



arter, såsom C. rosfrata. C. limosa, C cliordorrliiza. C. lasiocarpa, som 

 uppbygga det mer eller mindre glesa fältskiktet. Även förekomma som 

 karaktäristiska konstituenter Eriopltoriim polystacliion, Scheuclizcria palustris 

 och ofta Eqiiisetum fliiviaiilc. Dessutom finnas understundom Scirpus 

 caespHosiis. Eriophormn vaginatum, Juncus slygiiis m. fl. 



Bland örter märkas främst Drosera angiica och Menyantlics tiifo- 

 lia/a, mera sällan Drosera rotundifoUa, Utvicularia ititermcdia o. a. 



Av risen kan man finna en enstaka Andronicda polifolia. som dock 

 är mer eller mindre tynande. Vanligen är det mot gränsen till en tuva 

 eller revel, som den påträffas. 



Enstaka algbeklädda, slemmiga mossor kunna förekomma, såsom 

 Sphagintm Dusenii, S. jfensoni, S. Lindbergii, S. platyphyllu»!, Ainblystc- 

 giitni scorpioides och A. fluitans. 



Ytan täckes, liksom i dykärret, av en svartbrun dyig massa, vilken 

 utgöres av destruerad torv. Detta destruerade skikt är dock något 

 mäktigare än i dykärret, ehuru mäktigheten är tämligen varierande på 

 grund av flarkens ålder och uppkomst — från några cm. till flera dm. 

 eller mera. I dyn leva ytterst talrikt Diatomaceer och Cyanophyceer. De 

 förra kunna uppträda så ymnigt, att verklig Diatomacé jord (RamaNN ' 

 I911, s. 227), bestående av så gott som uteslutande Diatomaceer, bildas. 

 De arter, som härvid spela den största rollen, tillhöra släktena Cyuibella, 

 Eunolia, FnistuUa, Phnmlnria och Tabellaria. Av fil. d:r A.STK1D Cleve- 

 EULER ha bestämts ej mindre än 65 olika arter och former (jfr tab. 9). 



Cyanophyceerna kunna även uppträda mycket talrikt, t. o. m. så ym- 

 nigt, att de ge åt flarken en mer eller mindre blågrön färgton. Den under 

 torra somrar pä flarkens yta uppkommande gråpappersliknande bildningen, 

 som vanligen kallas »meteorpapper» (jfr Hesselman 1907, s. 29), utgöres 

 framför allt av Cyanophyceer. Tack vare dessa algers tjocka, slemmiga 

 cellväggar hopdrages det flarken täckande Cyanophycé-skiktet starkt vid 

 torka och bildar dessa oregelbundet formade kroppar, som ligga löst på 

 flarkdyn. I »meteorpapperet» ingå dock även talrikt Diatomaceer och ofta 

 Chlorophyceer och Desmidiaceer. Bland Cyanophyceerna äro framför allt 

 Stigonenia occlla/um och Chroococciis tiirgidus dominerande; av Chlorophy- 

 ceer och Desmidiaceer förekomma t. ex. Netriuni digitiis, Binnclcaria tat- 

 rana. Banibusina Borrcri och Tetmeiiiorus laevis. 



I Hamra kronopark i Dalarne synas flarkarna ha en liknande algflora. 

 Så har He.SSELMAN (1. c, s. 30) funnit »meteorpapperet» uppbyggas för- 



