FÖRSTA KAPITLET. 



Begrepp och Indelningsprinciper. 



Myr och niyrniark. 



Myr^ uppfattas av mig såsom ett växtgeografiskt begrepp, omfattande 

 torvbildande växtassociationer av bestämd floristisk-fysiogno- 

 misk sammansättning. 



Ungefär denna mening inlägga även de flesta nordiska liksom även 

 schweiziska växtgeografer. 



Tyska forskare, som sysslat med hithörande frågor, mena emellertid 

 efter Weber vanligen med myr (»Moor») de mer eller mindre mäktiga 

 torvlager, som under tidernas lopp anhopats. I vårt land har v. Po.ST 

 anslutit sig till den WEBER'ska skolan, och han lämnar i ett nyligen ut- 

 kommet arbete följande definition (v. Post 1917, s. 219): »Ein Moor ist 

 jede Lagerstätte supramariner biogener Wasser- und Feuchtbodenablage- 

 rungen, deren Entvvicklung bis zu einer Torfstufe fortgeschritten ist». 



Såsom Cajander (1913, s. 7) o. a. betonat, täcka varandra ej de 

 biologiska och geologiska begreppen. Det är därför nödvändigt att hålla 

 dem skilda. P"ör undvikande av förväxlingar bör enligt min me- 

 ning myr begagnas endast i den biologiska bemärkelsen. Där de 

 karaktäristiska associationerna på ett eller annat sätt försvunnit, kan man 

 alltså ej längre tala om myr, torvlagret må vara så mäktigt som helst. 

 I stället har bildats hed, äng, skog o. s. v., lät vara på torvniark som 

 substrat, men dock alldeles likartade motsvarande formationer på fastmark. 



Myrarna spela en oerhört stor roll för landskapets karaktär. Frän en 



' Motsv.nrande det tysk.i Moor. I samma vidsträckta bemärkelse, d. v. s. omfattande 

 kärr och mossar, begagnas myr av t. ex. Högbom (1906), i motsats till Nilsson (1902), 

 Andersson och Hesselm.\n (1907) o. a. 



