88 ANDRA KAPITLET 



kurrera om herraväldet; ofta äro båda dessa arter ungefär lika framträ- 

 dande, ibland är dock en av dem den andra överlägsen, i detta fall oftast 

 C. rostrata. Starrmossen får genom denna understundom en mer eller 

 mindre stark skiftning i blågrönt. 



Av övriga 6rt;v.r-arter kan endast C. )iiagi-lla)iica räknas till kon- 

 stanterna; som accessoriska element träffas C. caiiescens. C. lasiocarpa (i 

 enstaka fall dominerande), C. liinosa, C. pauajiora o. a. 



Equisctiun fluviatile kan räknas till konstanterna; vanligen är den 

 »enstaka» — »tunnsådd». Eiiophoniiii polystachion och E. gracile (den 

 senare mera sällan) kunna påträffas, liksom även understundom E. va- 

 giiuituiii, denna senare förmedlande övergängen till f 77owrt///w-mossen. 



Av örterna äro de mest betydande Potcutilla palustris och Mcny- 

 anthes trifoliata (båda konstanter). Understundom, isynnerhet i Ripai iinn- 

 facies, kunna dessa bli tämligen dominerande. Av mera sällan förekom- 

 mande örter kunna nämnas sådana som Epilobiuiii pahistre, Galiuiit itligi- 

 nosum, Montia ^lamprospcnna. Pciinassia palustris, Pediatlaris palustris, 

 Viola epipsila och V. palustris. 



Bland risen tillhör Vacciiiiuni Oxycoccus konstanterna; ofta finnes 

 också A7idro))icda polifolia, mera sällan lågväxt Betula nana (2 å 3 dm. 

 hög) och Vaciiiiiuin uliginosuin. 



Enstaka buskar kunna förekomma, såsom .S. lappoiiuiii och i. pliyli- 

 cifolia. Dessa nå dock vanligen endast ett par dm. höjd. 



Av träd kunna finnas enstaka individ av Betula pubescens och Picca 

 Abies, som i jämförelse med förhållandet på mindre hygrofila mossar ha 

 en relativt god tillväxt. 



I starrmossen — typiskt utbildad — äro vanligen den ektotrofa my- 

 korrhizans svampar väl utvecklade. 



Starrmossen har normalt utvecklats från dykärr, mera sällan från 

 Sphag7iutn- eller Ainblyste^iuin-Vz\K Då dykärrets j-ta höjts så mycket, 

 att den på grund av gynnsammare avrinningsförhållanden blir mindre vat- 

 tendränkt vid vårflöde och sommarregn, inkomma Sphagna; betingelserna 

 för starrmossen ha kommit. Halten av mineralsalter i det vatten, som 

 ger starrmossen näring, vore givetvis av intresse att fä utrönt. Sannolikt 

 skulle dock en undersökning i detta avseende visa, att denna i stort 

 sett föga skiljer sig från den i oligotrafenta dykärrs vatten. 



I den typiska starrmossen står vattnet endast under våren och efter 

 kraftigt regn upp i dagen; blott efter långvarig sommarhetta torkar ytan 

 alldeles upp, så att marken knastrar för vandraren. 



