SPECIELL ASSOCIATIONSBESKRIVNING 89 



Starrmossar förekomma tämligen allmänt inom området, dock mera 

 sällan beklädande större myrar. Vanligast har jag funnit dem utbildade 

 östra och sydöstra delarna av Lycksele socken samt i Örträsk socken. Det 

 bör anmärkas, att i desamma ej finnas tuvor i form av revlar, ej heller 

 flarkartade bildningai* (jfr s. 87); detta i motsats till t. ex. Papillositui- 

 mossen. 



Enligt min uppfattning böra två facies urskiljas: 



1. Reairvti)n-(3,c\es, 



2. Ripariu7n-i3.c\e&. 



Facies l. Sp /i agn it iii-rccitrv 11 in- raosse. 



De karaktäristiska huvudarterna äro Sp/iagna recnrva, nämligen S. 

 angustifoliuiii, S. apiadatnni och S. a7nblyphyllui)i. 



Synes vara den vanligaste av starrmossens utbildningsformer. 

 Sannolikt är den något mindre anspråksfull än följande facies. 



Facies 2. Sphagnii vt r/pd iiuiit-n\os?,e. 



Sphagnuiu ripariuvi bildar, vanligen så gott som ensam, den luckra, 

 svällande mossmattan. 



Potent! Ila paiiistris och Mcnyanthcs trifoliata äro ofta mera talrikt 

 företrädda au i föregående facies. 



Den synes vara mera fordrande på närings- och syretillförsel än Rc- 

 cu/tium-(a.c\e<.. Den önskar gärna svagt rinnande vatten och är därför ofta 

 bl. a. utbildad, där smärre bäckar rinna genom myrar. Det vore intressant 

 få utrönt, huruvida ej i densamma en ganska livlig nitrifikation äger rum.^ 



Understundom förekomma som antytt kävr- Sp//i>gna talrikt, varigenom 

 övergångsformer til! Sp/zagfit! w -kärret kunna uppkomma (tab. 19: 13). 



Mycket nära besläktad med R/pani/ni-starrmossen är den Equisctuin 

 JluvJatile-rxkvi. Ripa r/inn -mosse, av vilken en analys meddelas i tab. 18: 14. 

 Den kan betraktas såsom endast en obetydlig variant av den förra. 



' End;ist i undantagslall ha smärre sådana observerats. 



' Hesselman (1917 a, s. ^59 ff.) har påvisat nitrifikation, vad myrar betrafiar, i en 

 del liärr med rörligt vatten eller i sådana, där vattnet tidvis uttorkat. 



