TREDJE KAPITLET. 



Associationernas succession. 



»Jede Association ist ein Glieci einer Succession, d. h. einer gesetzmäs- 

 sigen Aufeinanderfolge von Vegetationen bei Besiedelung eines Ståndorts» 

 (FlaHAULT lind SCHRÖTER I91O, S. 25). 



I fråga om myrarna är denna succession mera påtaglig än eljest, och 

 den har också sedan gammalt varit föremål för ganska ingående studier, 

 i synnerhet i Fennoskandia. 



Orsakerna till densamma ha legat i öppen dag. Tack vare den allt- 

 jämt fortgående anhopningen av avdöda växtrester höjes torvlagret allt- 

 mer i den igenväxande sjön eller det sänka kärret, vattnet blir grundare, 

 mindre hygrofila växter bli farliga konkurrenter till de förutvarande och 

 undantränga snart desamma; genom en fortsatt höjning blir å andra sidan 

 ståndorten för dessa mindre gynnsam, de få lämna plats för ännu mindre 

 fuktighetsälskande o. s. v. Utvecklingen går från infraak vatiska 

 till supraakvatiska associationer. 



Samtidigt med en förändring i vattentillgången sker en sådan med 

 avseende på vattnets näringshalt. I trakter, där riklig tillgång på mineral- 

 saltcr finnes, blir denna förändring avsevärd; utvecklingen går här från 

 eutrafenta till oligotralenta associationer (VVf.BER 1910, s. 145); 

 i näringsfattiga områden blir den dock mera obetydlig, ja t. o. m. kanske 

 betydelselös. 



Det är alltså associationerna, själva, som genom torvbildning for- 

 ändra ståndorten, så att den blir mindre gynnsam för dem. Möjligen 

 kunna dock härvid andra faktorer medverka, såsom bildandet av skadliga 

 ämnen o. d., ehuru man härom ännu vet endast obetydligt. I varje fall 

 spela emellertid dessa en mindre roll vid utvecklingen. Torvanhopnin- 

 gen blir i stort sett bestämmande för densamma. 



De norrländska myrmarkerna. 17313 10 



