I 68 FJÄRDE KAPITLET 



Tuvorna mer eller mindre rimda; storlek från 4 lill 10 dm. i diam.; höjd 1 — 6 dm. 

 (medelhöjd c;a 4 dm.); de högre starkt eroderade, ofta med inskurna kanter; vegetation 

 Ca/lmia-\\iA (högre tuvor) och Cn//ii)in-x\k Fuscl/ m-mosse (lägre tnvor":. 



C. Tuvigt Aniblystegium-käfr. 



Analogt med det tiiviga dykärret, ehuru tämligen sällsynt. Tuvorna 

 utgöras vanligen av Sch-piis cacspiiosiis-Molinia-Sphaguiim\iii.x\ eller Scirpiis 

 cacspitosus-Ainblystegiuin-V-axx. 



Exempel: 



Tuvorna Scirpus caespitosii s-Moli iua-SpJiagninn\'i.-!:x. 



Degerfors socken, Strycksele, Strvckfors, Stovmvren. Den norra delen ntgörcs av 

 tuvigt Amhlystegium-Vm. "/i 1916. 



Tuvornas areal förhåller sig till A>iib/ysteg!iiiii-\d\nels som c:a i : 4. 



A;H/>fysteg/t/m-kärret av Sarme/i/osum-hcies (tab. 10: 6). 



Tuvorna vanligen mer eller mindre runda, de större dock något långsträckta; stor- 

 lek från några kvdm. till ca 25 kvm.; höjd c:a 2 dm.; vegetation Scirpi/s cacspitosiis- 

 Mpliniii-Sp]iagiuim\y!i (tah. 15: 5). 



B. Revel-kärr. 



Ha vanligen uppkommit från tuviga kärr, framför allt dykärr. Pä förut 

 (s. 156) beskrivet sätt ha på den mer eller mindre sluttande myren bildats 

 långsträckta åsar eller revlar, som alltid äro orienterade vinkelrätt mot 

 myrens lutningsriktning. Re\laina äro ofta starkt eroderade, understtindom 

 med inskurna kanter. 



Revel-dykärren och revel-flarkmyrarna spela mycket stor roll inom 

 området. Vanligen äro strängarna be\u.\na med r'np?//osinii-mosse eller 

 J/ö/zw/Vr-äng. 



Det s)-nes vara revel-kärren, som iios NiLSSON (1899, s. 128) o. a. 

 gå under namn av > refvelmyrar». R.^^'CKE^;s (1912, s. 247) från norra 

 Finland beskrivna »refvelkärr» torde i stort sett vara samma bildningar. 



a. Rc^el-d^kärr. 



Revlarna äro beväxta med Papillosiini-. Vaginatuui- och PPsa/mmosse 

 eller hed (oligotrafenta revel-dykärr), med Aiiiblyshghiiii- eller Spliagnuiii- 

 kärr (eutrafenta revel-dykärr) eller Mo!iiiia-'s.n^ (eu- eller oligotrafenta revel- 

 dykärr). Vanligast äro i området de oligotrafenta dykärr, där revlarna 

 äro beklädda med Papillosiiinmosse (fig. 7) eller Molinia äng (jfr tuviga 

 dykärr). Revlarna upptaga i stort sett mindre areal än dykärret. 



