240 ANDRA KAPITLET 



227), ett skogsbestånd, som utgöres av tillsammans björk och tall i ungefär 

 lika hög frekvens. Såsom exempel på björk-granskog kunna nämnas Stor- 

 myren (s. 209), »myr vid Ryssjö» (s. 210) och »myr vid Ätjärn» (s. 211). 

 Här förekommer björken i skogsskiktet »riklig» — »ymnig» och granen 

 »strödd» — »riklig». Det är redan förut (s. 23S) påpekat, att i björk-granskogen 

 bottenskiktet är mycket svagt utbildat, beroende på björkens rikliga forna. 



3) Ren tallskog av Myrti/his-typ har endast sällan påträffats. Så- 

 som sådan kan t. ex. anses den på västligaste delen av Tremyrarna (starr- 

 mossmark, s. 215) uppkomna skogen, ehuru här förekommer ett »under- 

 bestånd» av »riklig» — »ymnig» Betida piibcscens. Oftare finnes tall-björk- 

 skog eller tall-granskog, ehuru även dessa äro sällsynta. Tall-granskog 

 är t. ex. vackert utbildad på Kraftmyren II ( fö^/wrtÄ/w-mossmark, s. 224), 

 där »överståndarna» i stort sett utgöras av tall och där ett kraftigt »under- 

 bestånd» av välväxande gran finnes (Pl. 6). 



Såsom en sammanfattning kan alltså om skogsträden i Myrtillus- 

 typen sägas, att vanligen har granskog utbildats på alla myrmarker, 

 på kärrmarkerna ofta dock björk-granskog; mera sällan har ut- 

 bildats tallskog eller starkt tallblandade skogar. 



VMlketdera av skogsträden som blir det dominerande pä den torr- 

 lagda myrmarken beror dels pä den omkringvarande skogens beskaffenhet, 

 dels också säkerligen på skilda träds olika förmåga att utvecklas hastigt 

 pä det nya substratet.* Så torde orsaken till att tallskog sällan påträffats 

 huvudsakligen vara att söka däri, att fastmarksskogarna i området vanligen 

 utgöras av granskogar. Det synes dock även troligt, att, vad nytorrlagda 

 kärrmarker beträffar, granplantorna utvecklas snabbare än tallplantorna, 

 om båda förefinnas samtidigt, och att därför granen här blir överlägsen i 

 konkurrensen. 



Att de starkt björkblandade skogarna så gott som uteslutande finnas 

 på kärrmarker och endast i undantagsfall på mossmarker antyder, att björk- 

 plantorna pä de nytorrlagda kärrmarkerna utvecklas hastigare än barr- 

 irädsplantorna och därför ofta så att säga få ett förspräng framför dessa, 

 om fröträd i tillräcklig mängd finnas; på mossmarkerna däremot utvecklas 

 barrträdsplantorna i stort sett snabbare. Man kan också på nydränerade 

 kärrmarker ofta fä se täta snår av ungbjörk (jfr s. 318), ehuru förut 

 sådd av tall och gran blivit verkställd, på nydränerade mossmarker" där- 



' Här bortses fr.nn människans inverk.m; de ilVågav.iranJe mvrmarkerna ha samtliga 

 besatts av naturen (|fr s. 239). 



- Undantag göra dock ofta starrmossmarkerna, där ej sällan björken elter torrlägg- 

 ning inkommer ymnigt (jfr kap. IV). 



