VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PA SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMA RKER 24I 



emot sällan mera än tämligen glest stående ungbjörkar. Orsaken till 

 detta förliällande kan för närvarande ej med säkerhet avgöras. 



Föryngringen i den Myrtillus-uVv, myrmarksskogen måste i stort sett 

 betraktas som tämligen god. Isynnerhet i granskogen finnes ofta ett tätt 

 »underbestånd» (i busk- och fältskikten) av gran; vanligen förekommer 

 denna här »strödd», men den kan t. o. m. vara »riklig», såsom t. ex. vid 

 Tunntjärn ( fir^o-Z^ö/w;/. mossmark, s. 230) och Atjärn I {]'aginatnni-\\\os?>- 

 mark, s. 225). Mindre tillfredsställande är i allmänhet föryngringen i 

 björk-granskogen, ehuru undantag härifrän finnas (t. ex. »myr vid Atjärn», 

 dykärrmark, s. 211). 



My r ti I / 11 s-O .va Ii s-ty \:>cn har jag iakttagit endast vid ett tillfälle, 

 nämligen på Dyngmyren vid Sanna (s. 201). På grund av det täta skogs- 

 beståndet äro här både fält- och bottenskikt i hög grad reducerade. 

 Såväl mossor som ris samt örter och gräs förekomma endast »tunnsådda». 

 Träden äro tämligen likåldriga och utgöras huvudsakligen av gran. För- 

 yngringen är mycket dålig pä grund av det täta skogsskiktet. 



Skog av ren Oxalis-typ, sådan denna förekommer på fastmark, 

 har jag ej observerat pä torrlagda nnrmarker. Däremot har jag vid ett 

 par tillfällen sett den härmed besläktade ormbunksrika typen (Cajander 

 191 1 b), där ormbunkar äro fältskiktets dominerande element. Emeller- 

 tid har den underlagrande torven i dessa fall varit så starkt humifierad, 

 att myrmarkst}-pen ej kunnat rekonstrueras. Jag kan som exempel nämna 

 Storbrännmyren ej långt från Sanna pä Hemsön. E!tt parti av denna 

 myrmark, vilket blivit torrlagt på naturlig väg, upptages nu av \'ppig, 

 välväxande granskog. Markfloran är sammansatt ('^/g 191 5) huvud- 

 sakligen av »rikliga» — »ymniga» ormbunkar, framför allt Dryopteris spinii- 

 losa, D. Liunacaua, Pteridiuiii aquilinnm : dessutom finnas bl. a. Oxalis 

 Acctosella och JMajantlieiiumi hifoliuiii samt av ris »enstaka» \'acciniuiii 

 Myrtilhis och Lycopodiniii aiinotiuiiiii. Mosstäcke saknas. Myrmarken, 

 sannolikt kärrmark, har en mäktighet av omkring 1,2 m, Råhumus har 

 ej kommit till utbildning. 



Skog av Myytillns-Vaccinium-\.\\) har jag på myrmark- i"unnit 

 endast ett par gånger, nämligen på Wiginatnin- och /^//it7/w-mossmark. 

 Bland de meddelade detaljbeskrivningarna finna vi den å Vaginatiii)i-n\oss- 

 mark vid Atjärn II (s, 225) och å /^wj^cww-mossmark pä Lars-Andersmyren 

 (s. 231). Vacciniiiin vitis idaca förekommer i lika stor frekvens som V. Myr- 

 tillus (Lars-Anders-myren), eller den är talrikare (Atjärn). En täckande matta 



De norrländska myrmarkerna. i7jij 1 6 



