256 



ANDRA KAPITLET 



Det framgår av fig. 16 och 17, att rotsystemet ä intakta myrmarker 

 är utbrett över en m\'cket större yta än ä dränerade sådana. På den intakta 

 Va£7?ia//n/i-mossma.rkcn vid Brattsjö voro rötterna på den undersökta 8 m. 

 höga tallen (fig. 16 a) intill 14 m. långa, under det på den torrlagda V(i^i- 

 ^^■/wwmossmarken vid Atjärn den 9 m. höga tallen (fig. 16 b) hade rötterna 

 2,5 — 6 m. långa; motsvarande olikheter göra sig gällande med avseende på 

 den intakta /v/,f(7/;//-mossmarken vid 'lällvattnet och den dikade på Lars- 



Fig;. 17. Tallar från /"'uscitm-mossmxk, visande det ytliga rotsystemet; a från odrånerad; 



b från sedan länge torrlagd myrmark (något schematiserat), a. Aniindsjö socken, 



Tållvattnet; b. Lars-Anders-myren (s. 251), 



Änders-myren. Visserligen voro i båda fallen de undersökta tallarna ])å de 

 intakta myrmarkerna betydligt äldre (resp. c:a 135 och 155 är) än de på de 

 dränerade (resp. c:a 60 och 55 år). Detta kan dock ej förklara den stora 

 skillnaden i rots3'stemets utveckling, i all synnerhet som tallarna på de di- 

 kade myrmarkerna hade längre krona, kraftigare barr o. s. v. än desamma 

 på de intakta. Orsaken måste sökas i olikheter av fysikalisk-kemisk natur 

 i substraten. Möjligen kan den syrebrist, som gör sig gällande på intakta 

 myrmarker (Hesselman 1910), vara en väsentligt bidragande orsak till 

 rötternas större längdtillvä.xt därstädes (jfr Jo.ST 1913, s. 425). 



