258 ANDRA' KAPITLET 



Såväl tall som gran ha pä myrmark i allmänhet rötterna närmast 

 stammen utbildade som plankrötter.' Dessa kunna på äldre träd bli ända 

 till 40 ä 50 cm. höga med en bredd av 10 — 20 cm. Emellertid avsmalna 

 de mycket hastigt utåt och bli samtidigt mer eller mindre radiärt utveck- 

 lade; redan på i m. avstånd från stammen träffar man ofta mer eller 

 mindre rund tvärsnittsyta, med en diameter på endast några få cm. Om- 

 stående siffror (s. 257) frän ovan omnämnda intakta och torrlagda myr- 

 marker belysa dessa förhållanden. 



Foto 3'/7 1915 av E. Melin. 

 Fig. 18. Rotsystemet hos en 15 m. liög björk [l-ietultt piibescens) från odränerad 

 Carex globiilaris-mo%%i.. De större plnnkrötterna c:a 25 — 50 cm. höga och 5 — 7 cm. 

 breda. Bjurliohns socken, Kyrktjärn, Björnnivren (s. 255). 



Markbeskaffenhet och näringsförhållanden. 



Liksom i fastmarksskogarna av Myitillus-iy^ bildas även i myrmarks- 

 skogarna av detta utseende rähumus. Denna är vanligen till väsentlig 

 del uppbyggd av de underjordiska delarna av Wiaininin Myiiilhis och 

 är av tämligen lucker beskaffenhet. Ofta är den starkt uppblandad med 

 mylla, delvis troligen härstammande från väl luimifierad torv frän den 

 forna myrmarkens ytlager, delvis frän förmultnad råhumus. 



' Att även björken (Bctida piibescens) har vackert utbildade plankrötter på myr- 

 marker, visar fig. 18. Två plankrötter mätte här resp. 25 X 6 och 27 X 7 cm. 



