VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PÄ SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMARKER 259 



Ett låhumustäcke med avvikande utseende ha de skogar, där blåbärs- 

 riset på grund av skogens täthet är tillbakaträngt. Så t. ex. utgöres det- 

 samma på Dyngmyren (s. 201) huvudsakligen av svampmycel, som bilda 

 en seg, hopfiltad massa, vilken likaså är rikligt uppblandad med torvmylla. 



I råhumuslagret påträffas ej sällan den hypogeiska Elaplio)nyccs gra- 

 nulatus, understundom i stora massor, t. ex. på Tjärnmyren (s. 233), där 

 på en yta av i kvdm. räknades ej mindre än 14 individ. Svampfloran i 

 övrigt har ej undersökts. 



Mäktigheten av råhumuslagret är något varierande, beroende på 

 markvegetationens täthet, på skogens ålder och, som det vill synas, även 

 på graden av torrläggning. Om vi betrakta några skogar på väldränerade 

 myrmarker, så finna vi t. ex. i den c:a 45åriga tallskogen på Vaginatuvi- 

 mossmark vid Ätjärn (II, s. 225) råhumustäcket 2 — 3 cm. mäktigt, i den c:a 

 85-åriga tall-granskogen å Föj.vW/ww-mossmark på Kraftmyren detsamma 

 6 — 8 cm. och i den c:a 55-åriga granskogen å Fuscum-vi\o's&vi\'3x\i på Lars- 

 Anders myren (s. 231) 6 cm. mäktigt. I äldre skog på självdränerade myr- 

 marker är detsamma i allmänhet c:a 10 cm., t. ex. på Karlsmyren (s. 207), 

 Snurrsegelmyren (s. 214), »myr vid Björna fäbodar» (s. 216, 234), Gård- 

 myren (s. 218), »myr vid Kotjärn» (s. 236) o. s. v. På svagt torrlagda 

 myrmarker synes råhumuslagret bli kraftigare utbildat än eljest, sannolikt 

 beroende pä att förnan där i mindre grad sönderdelas än på väl torr- 

 lagda. Där ingår även understundom såsom väsentlig beståndsdel i rå- 

 humustäcket en del Sp/iaguinii-a.r\.Gr, såsom S. Ritssowli, S. Girgcnsohnii 

 och .S. magcllaniciwi. 



Den råhumuslagret alstrande förnan är i allmänhet 2 — 3 cm. mäktig 

 och utgöres av gran- och tallbarr, björkblad, Hylocoinia, avfall från blåbärs- 

 riset o. s. v. I de starkt björkblandade skogarna består den, som ovan 

 nämnts, huvudsakligen av björkblad. På otillräckligt dränerade myrmarker 

 kan förnan lokalt få en mycket större mäktighet. Så kunde jag fläckvis 

 på »myr vid Trehörningen», isynnerhet under granar, observera ända till 

 13 cm. mäktig forna, bestående nästan uteslutande av granbarr och kottar, 

 sammanvävda av svampmycel. 



Om genom råhumusbildningen myrmarkerna efter torrläggningen 

 fortfarande tillväxa i mäktighet, så försiggå dock samtidigt nedbrytnings- 

 processer, varigenom före dräneringen bildade torvlager alltmer förintas. 

 Genom torrläggningen påskyndas humifieringen av myrmarker- 

 nas yttorvlager. Denna torde orsakas i främsta rummet av den ökade 



