VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PÅ SEDAN LANGE TORRLAGDA MYRMARKER 26 1 



I tab. }i6 ineddelas några hurnifieringstal från profiler genom fem torr- 

 lagda myrmarker, nämligen från »myr vid Trehörningen» (s. 204), Kraft- 

 myren (I, s. 223), »myr vid Atjärn» (II, s. 225), Lars-Anders-myren (s. 231) 

 och »myr vid Björna fäbodar» (s. 234). En jämförelse med tab. 35 visar 

 omedelbart, att humifieringen, vad mossmarkerna beträffar, i hög grad 

 påskyndats efter torrläggningen. Den är dock ej, såsom vore att vänta, 

 kraftigast närmast ytan utan ett stycke från denna, i allmänhet på ett 

 djup av 30 ä 40 cm. Strax under råhumustäcket träffas ett vanligen 

 5 — 10 cm. skikt, som är föga humifierat, t. o. m. obetydligt mera än på mot- 

 svarande djup å intakta myrmarker. Med skarp kontakt gränsar detta 

 nedåt till ett starkare humifierat skikt, som, vad humifieringen beträfiar, på 



