2 66 ANDRA KAPITLET 



härvid dock antaget att hela mängden är tillgänglig och att ingen urlak- 

 ning äger rum. Och ändock är skogen i detta fall för närvarande mycket 

 växtlig, och det finnes heller ingen anledning antaga, att tillväxten på 

 grund av näringsbrist skall avtaga under den närmaste framtiden. 



Det synes mig sannolikt, att trädens verkliga behov av mineralsalter 

 ej alltid är så stort som det av Ebermayer antagna. Under vissa för- 

 hållanden kan detsamma vara större än under andra. Vid rikligare närings- 

 tillgång kunna ju även träden tänkas upptaga mera näringssalter än vid 

 mindre riklig sådan.' 



Det är intressant att jämföra ovanstående analyssiffror med de av 

 Täcke (1900, s. 48) från en högmosse vid staden Bunzlau i Schlesien med- 

 delade. På denna myrmark, som delvis är skogbeväxt, har på vissa partier 

 skogen under de sista åren blivit allt sämre, under det den på andra ställen 

 fortfarande växer utmärkt. Marken undersöktes under ett svagt växande tall- 

 bestånd (65-ärigt), som växt utmärkt under de 15 första åren men som seder- 

 mera alltjämt avtagit, och under ett ännu välväxande tall-granbestånd (100 ä 

 i2oårigt). Resultatet, vad de översta 20 cm. beträffar, blev följande: 



Täcke drager härav den slutsatsen, att det är den ringa kalktill- 

 gängen, som är orsaken till att det första beståndets tillväxt avtagit. 

 Detta vilar på mossmark, under det det senare beståndet uppkommit på 

 kärrmark. 



Vid en jämförelse med de av mig meddelade (tab. 37) analyssiffrorna 

 framgår omedelbart, att TaCKES nämnda antagande ingalunda är bevisat. 

 Vore näringsbrist, särskilt vad kalk beträffar, orsaken till skogens tillbaka- 

 gång vid Bunzlau, sä borde skogen vara tynande på samtliga ovanstående 

 myrmarker. Torrläggning för skogsbörd vore under sådana förhållanden, 

 vad norrländska oligotrofa inyrmarker överhuvud angår, ingalunda att 

 rekommendera. Det är föga tänkbart, att skogsträden vid Bunzlau skulle 

 ha ett annat näringsbehov än de i norra Sverige, ej heller att näringsämnena 



'■ LiNDHÉ (191 1, s. 73) anser, att vad kalk beträffar 5700 ä Soo kg. pr hektar till 2 

 dm. djup skulle vara erforderligt, för att tillväxtökning skulle uppstå genom dikningen». 

 I undersökta myrmarker understiger kalkhalten dock 600 kg. pr har (Stormyren) utan att 

 skogens tillväxt blir sämre. 



