VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PÅ SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMARKER 279 



nerar Calluna vulgaris; Wicciniiiin Myylillus förekommer »strödd»; »en- 

 staka» finnas bL a. Betula nana, Vacciniuin uliginosuiit och V. vitis idaea. 

 De båda senare ha ovanligt små blad; av blåbärsriset äro friställda indi- 

 vid mycket tynande (bladlängd intill 5 mm.) och ha ofta frusna skott 

 (fig. 22), de under träd skyddade äro tämligen normalt utvecklade (blad- 

 storlek 20 X 15 mm.). 



Fig. 24. Starkt frostskadade granplantor. Hos a och c lia fjolårets toppskott avfrusit, 



seLlermera ha sidoskott utvecklats till toppskott. /; Grauplanta av klotform. Anundsjö 



socken, Rödvattnet, Stormyreu (dykärrniaik). ' '/7 1916 (s. 281). -/s. 



Björkskog. Trädbeståndet är i ovan beskrivna hedar vanligen glest. 

 Vad Cladonia- och /"ö/j-Z/vV/^/w^-hedarna beträffar, utgöres skogsskiklet oftast 

 av Betula pubescens, så på »myr vid Åbosjö» (s. 268), Vildniyren (s. 269), 

 Knäsjömyren (s. 274) och delar av Hålforsmyren (s. 270). På denna senare 

 finnas dock delvis tall- och björk-tallskog. Björkarna ha en starkt avrundad 

 krona, bladen äro mycket små och kortspetsade, understundom mer eller 

 mindre runda; dessutom äro de tjocka och läderartade. Undantag göra 



' Fig. 24. Myren utgöres till större delen av dykärrmark, där torrläggning för skogs- 

 växt påbörjades år 1905; granar, som ej stå skyddade, äro starkt frostskadade. 



