VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PÅ SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMARK.ER 283 



Yngre tallar, som stå isolerade, synas vara mera lidande än de äldre, 

 varför ett fullt slutet skogsbestånd har särdeles svårt att utvecklas. Där- 

 emot äro sådana som stå skyddade under björkar välväxande, trots den 

 starkare beskuggningen därstädes (jfr förhållandet i björkskogen s. 281). 



De äldre granar, som finnas, äro mycket starkt köldpåverkade. Top- 

 parna ha ofta avfrusit, varför kronan erhållit en avrundad form (fig. 20, 

 s. 272).' Vanligen skjutas årligen under försommaren frodiga, mörkgröna 

 skott, men dessa dödas ofta av frost under sommaren, om de ej äro på ett 

 eller annat sätt skyddade. Självfallet kommer höjdtillvä.xten härav att betyd- 

 ligt hämmas (jfr bredvidstäende sammanställning). Man träftar ej sällan busk- 

 eller klotformade individ av endast 2 — 3 m. höjd, som äro 30—40 är gamla. 



Dock är diametertillväxten trots denna upprepade avfrysning inga- 

 lunda obetydlig (jfr bredvidstående sammanställning). Till och med 

 klotformade, mycket frostskadade individ kunna uppvisa en gan- 

 ska kraftig sådan. 



Isolerade yngre granar äro tynande. Normalt utvecklade årsskott 

 skjutas, ej sällan av ett par dm. längd, men de frysa vanligen av. F"jolårets 

 barr ha en gulgrön färg, ehuru årets ha vackert mörkgrön sådan. Under 

 björkar eller systerträd skyddade individ ha dock ett normalt utseende. 



Såväl björk som tall och gran ha på hedarna, liksom i de förut 

 nämnda skogstyperna, ett utpräglat flackrotsystem. Mykorrhiza är 

 väl utvecklad. 



Nu beskrivna hedtyper giva upphov till mer eller mindre mäktiga 

 tor vbildn ingår. I den Calliina-vika. heden är torven råhumusartad, upp- 

 byggd huvudsakligen av ljungens rot- och stamdelar; i Pol}'tnchuin\\eåen 

 liknar den mera de av myrarna alstrade torvarterna. Den utgöres här till 

 väsentlig del av Polytricluiui stricliiiii, tätt sammanfiltad av rhizoider och 

 svamphyfer. 



Med avseende på humifieringsförhållandena i underliggande torvlager 

 kan jag endast lämna exakta uppgifter från Papillosuiii-mossvaa.vkQW å 

 Hålforsmyren. Undersökta prov från 25 cm. (Piipi/k)Siunmosstor\), 40 cm. 

 {Polytriclmm-Vixxloxv) och 60 cm. {Polytricluiiii-\iz.xx'LOxv) djup hade här 

 humifieringstal resp. 18,44, 26,39 och 38,9. Tyvärr känner jag dock 

 intet om dessa torvarters humifieringstal från intakta myrmarker, varför 



' Granarna erhålla ungefär den form, som avbildas av Holmgren (1909, s. 178). 



