VEGETATION OCH SlCOGSVÄXT PÅ SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMARKER 285 



Analyssiffrorna giva vid handen, alt näringskapitalet å dessa myr- 

 marker i stort sett är detsamma som å de med välväxande skog be- 

 klädda (jfr tab. 37, s. 264). Kalkmängden är i allmänliet relativt stor, 

 liksom även kvävemängden. Halten av kali och fosforsyra är visserligen 

 obet)'dlig, i synnerhet ä »myr vid Abosjö», där pr hektar härav finnas en- 

 dast resp. 121 och 91 kg. Dock kunna även välväxande skogsmarker 

 uppvisa så låga siffror som resp. 221 (Stormyren, tab. 37, n:o 2) och 

 19 kg. (Lars-Anders-myren, tab. 37, n:o 8). Naturligtvis känner man 

 dock ej härav de mängder, som i ena eller andra fallet äro omedelbart 

 tillgängliga (jfr nedan). 



Av ovan beskrivna hedtyper har Cal/inta-had av ungefär likartat 

 utseende, vad falt- och bottenskikten beträffar, från Hamra kronopark i 

 litteraturen behandlats av ANDERSSON och Hesselman (1907, s. 60) och 

 från norra Dalarne av SAMUELSSON (191 7, s. 46). Ljungen bildar även 

 där en tät matta, åtskilligt av myrarnas florelement {Carcx globularis. Poly- 

 tiichum stricUiiii, en del SphagHuiHa.rte.T) finnes, bottenskiktet är reducerat. 

 Cl(ufo>iia-\\eåcn avviker tämligen väsentligt frän de pä fastmark vanliga 

 iavhedstyperna, främst därigenom att de i dessa mer eller mindre fram- 

 trädande risen oftast äro tillbakaträngda, liksom därigenom att för mossarna 

 karaktäristiska örter och gräs (t. ex. Rubus cliainacinonis. Erioplionnn vagi- 

 natitnt) spela tämligen stor roll. Fastmarkshedar, där Cladonia cirfonnis 

 är huvudarten, äro mig veterligen ej heller kända. — Till Polytrichnni- 

 heden finnes möjligen inom vårt land en motsvarighet i de fläckar av 

 Polytriclium junipcrinum, som kunna förekomma i lavhedar. Understundom 

 kan också denna art där enligt SvLVÉN (1916, s. 218) vikariera för la- 

 varna, så att alltså verkliga Poly/ric/iuiii-hedsv uppkomma. Dock synes 

 det mig, som om större likhet, vad markvegetationen angår, förefinnes 

 med den från ryska Lappland och norra Sibirien av \'. MiDDENDORFF 

 (1864, s. 730, 734) beskrivna /-'i?/)7/'/c////w-tundran, vilken är karaktäriserad 

 av en ytterst tät och kompakt, starkt torvbildande Polytrk/mni-mdiiia. 

 (jfr s. 289). 



Ekologiska betingel.str. 



Såsom framgått av föregående äro hedarna ej bundna vid någon 

 bestämd myrmarkstyp. De ha observerats på såväl dykärrmark som 



