VEGETATION OCH SKOGSVÄXT PÄ SEDAN LÄNGE TORRLAGDA MYRMARKER 287 



Särdeles belysande för denna frågas avgörande är Lars-Andersmyren 

 vid Brattsjö i Anundsjö socken. Denna myrmark är som nämnt i huvud- 

 sak upptagen av välväxande granskog av Myrtillus- Vacmnia/ityp (jfr s. 23 1). 

 På ett mindre område utmed stora avloppsdiket {a, fig. 26) finnes emel- 

 lertid hedartad vegetation utbildad. Huvudsakligen är det PolytricIin>ii-\\&å. 

 fläckvis dock även Cladimia-\\eA\ i den iörta. h\\da.r Polytric/ium strictuiii eu 

 tät matta, i vilken ingår P. gracile jämte en del Dicranmn- och Sp/iagitmn- 

 arter; i Cla(io)iia-\\ede.n spelar C. rangiferiiia den största rollen. An före- 

 kommer ett glest skogsskikt av björk och tall, än saknas detta så gott 

 som alldeles, och det finnes då av träd endast lägväxta, buskformade 

 och t\'nande individ av gran och tall. Såväl björk som tall och gran ha 

 samma utseende, som ovan (s. 279 — 283) beskrivits. Under det myrmar 

 ken, där den växtliga skogen utvecklats, är /^//jrww-mossmark, är den 

 detta fall dykärrmark, överlagrad av ett 10 cm. mäktigt skikt av starrmoss- 

 torv. Myrmarkens mäktighet är i båda fallen ungefär densamma (3,2 m. -f ). 



Näringstillgången i ytskiktet (intill 20 cm. djup), sådan den framstår 

 genom den kemiska analysen, meddelas i tab. 38: 4. Vid en jämförelse 

 med motsvarande siffror från den växtliga skogen på samma myrmark 

 (tab. 37; 8, 9, s. 264) finner man, att i heden kalkmängden är större än i 

 prov 8 från den växtliga skogen, mängden av magnesia större än i båda 

 proven (8 och 9). kalihalten större än i prov 9 (något mindre än i prov 8) 

 och fosforsyrehalten något mindre än i prov 9 men betydligt större än i 

 prov. 8. Vad kvävehalten beträffar, är den i heden något mindre än i 

 prov 8 frän den växtliga skogen. Näringskapitalet i heden å LarsAnders- 

 myren är sålunda i stort sett ej mindre än i den växtliga skogen. 



Det kan således, enligt mitt förmenande, ej vara fattigdom på 

 näringsämner., som är orsaken till hedarnas uppkomst på myr- 

 markerna. 



Nu kan tänkas, att ä de nnrmarker, där hedar finnas, ett visst närings- 

 ämne förekommer i för växterna mindre lättillgänglig form än å dem med 

 växtlig skog.' Särskilt gäller detta kvävet, som ju frän torven ej kan 

 komma växterna till godo utan mikroorganismers direkta eller indirekta 

 hjälp. För att få utrönt, huruvida någon skillnad förefanns med avseende 

 på halten av den för högre växter lätt tillgängliga formen av kväve, 

 nämligen salpeter, i marken från hed och från växtlig skog, medtog jag 



' Det kunde också tänkas, att vissa för växterna skadliga ämnen finnas. Närmast 

 skulle det väl i så fall vara fråga om ferrosulfat och »alun», som understundom påträffats å 

 myrmarker (Hesselman 1907, s. 45). Det finnes dock intet, som tyder på att dessa salter 

 i ifrågavarande fall förekomma i märkbara kvantiteter. 



