FÖREGÅENDE UNDERSÖKNINGAR OCH DISKUSSION AV DESSAS RESULTAT 3 1 I 



granar hade en mycket god såväl höjd- som diametertillväxt. Två i det senare 

 avseendet undersökta, undertryckta granar visade följande siffror: 



Den forna m v rens vegetation: Fi/siuz/rmosse. Myrmark: Fiisanii- 

 mossmark. 



Profil: A. 7 cm. råhumus. 



B. 25 cm. 7v/iY/c//;-mosstorv. 



På 10 cm. djup; Sphagnum fusciiin 5; 



på 25 cm. djup: huvudsakligen Ytterst hoppressade slammar av Sphagnuin fi/sii/iii: 



S/i/it7i^/iu//!AiL\den till största delen till oigenkännlighet destruerade; de, som 



kunna identifieras, tillhöra samtliga S. fiisiiiin. 



C. 60 cm. torvmyllu med rester av björk och tall. 



D. 65 cm. gyttja. 



E. 65 cm. + lera. 



Såsom en sammanfattning av vår undersökning över mossmarkerna 

 vid Gimo Bruk kan sägas följande: 



i) De kunna ej lämna något bevis för den åsikten, att moss- 

 marker (incl. högmossar) ej kunna göras skogbärande; de om- 

 råden, som fortfarande sakna skogsvegetation, äro skoglösa ej 

 på grund av låg markbonitet utan på grund av ofullständig torr- 

 läggning. 



2) De visa däremot, att även mellansvenska mossmarker 

 (incl. högmossar) kunna utveckla skog efter fullständig torr- 

 läggning. 



På grund av iakttagelserna vid Gimo Bruk kunna självfallet ej gene- 

 rella uttalanden göras beträffande mellersta och södra Sveriges högmossar 

 i allmänhet. En systematiskt utförd undersökning i detta avseende vore 

 av synnerligen stort intresse. Troligen skall dock en sådan visa, att även 

 dessa efter fullständig torrläggning normalt bliva skogbärande liksom 

 de norrländska mossmarkerna och de i norra Uppland undersökta. 



Det är påfallande, att de svenska författare, som företräda den ovan 

 refererade uppfattningen, att högmossarna ej kunna bliva skogsmark, ofta 

 dragit sina slutsatser från ofullständigt torrlagda sådana. Deras argument 

 kunna därför ej verka övertygande. 



