3 I 2 TREDJE KAPITLET 



Ä andra sidan ar det påtagligt, att liögmossarna, isynnerliet de med 

 iiiyclcet djupt mosstäcke, äro mycket svåra att få fullständigt torrlagda, 

 liksom i övrigt alla mäktigare \'as;i)iatu)n- och /^?«(7/w- mossmarker. Syn- 

 nerligen djupa ocli tätt ställda diken äro nödvändiga (jfr s. 243). På 

 grund härav är det möjligt, att en del av de syd- och mellansvenska hög- 

 mossarna för närvarande av ekonomiska skäl ej lämpa sig för torrlägg- 

 ning. Innan denna ekonomiska fråga närmare dryftas, måste dock klarhet 

 förefinnas, huruvida de generellt kunna producera växtlig skog, d. v. s. 

 utan andra markberedande åtgärder än fullständig torrläggning. Först om 

 detta visar sig vara fallet, bör frågan om den ekonomiska bärigheten av 

 ev. torrläggning diskuteras. 



Att frost och låg temperatur under vegetationsperioden utgöra ett 

 stort hinder för uppkomsten av skog även pä sydsvenska myrmarker, visa 

 förhållandena på Granarps mosse (OsVALD 1917). Såväl tall och gran 

 som björk ha här samma utseende' (vid be.sök ^% 1916 tillsammans med 

 fil. kand. H. Osvald), som ovan beskrivits från hedar å norrländska myr- 

 marker. I västra delen av det för skogsbörd torrlagda området funnos 

 emellertid av björk skyddade barrträdsplantor, som hade vacker tillväxt. 



Det är anmärkningsvärt, att Tanttu (1915) vid .sina undersökningar 

 i Kuopio län i Finland kommit till resultat, som äro så olika mina från 

 norra Sverige. Och dock synas myrtyperna därstädes i stort sett vara 

 desannna som i mitt undersökningsområde." Man borde vänta, att ut- 

 vecklingen förlöpte på samma sätt efter torrläggningen. Emellertid före- 

 faller det mig, som om Tanttu.S undersökningar äro behäftade 

 med felkällor, som göra resultaten föga tillförlitliga. De flesta 

 av honom undersökta myrmarkerna ha varit mycket ofullständigt torr- 

 lagda, t. o. m. så ofullständigt, att en väsentlig förändring av den ursprung- 

 liga vegetationen ägt rum endast omedelbart invid dikena, medan denna 

 ett stycke från dessa fortfarande mer eller mindre bibehållits i sitt natur- 

 liga tillstånd (1. c, s. 18). Man har därför skäl antaga, att Tanttus 

 »torrlagda» myrmarker ofta haft det utseende som de s. k. impedimenten 

 på de ovannämnda mossmarkerna vid Gimo Bruk. Vegetationen på 

 endast svagt dränerade myrmarker utvecklas vanligen ej i samma 



' Pä väl götida parceller h;i de dock ofta vacker tillväxt (jfr s. 291). 



' Angående nivrmarkernas näriiigshalt vet man visserligen ingenting från TAN'rTUS 

 undersökningsområde, men sannolikt torde denna vara ungefär densamma som i Vasa län 

 (Lappo och Ilmola socknar), där den i stort sett, åtminstone vad mossmarkerna beträflar, 

 endast obetydligt svnes avvika från den i mitt undersökningsområde (jfr s. 192). 



