VEGETATIONENS FÖRÄNDRING PA NYLIGEN TORRLAGDA MYRMARKER 



329 



Gräsen utvecklas mindre kraftigt än förut; de före dräneringen täm- 

 ligen högväxta och rikligt fertila starrarterna förekomma vanligen såsom 

 späda och oftast sterila individ. Ibland inkommer Calamagrostis purpui ca. 



Av risen kan understundom Betula nana hastigt tilltaga i frekvens, 

 bildande täta, omkring 6 dm. höga snår (tab. 42: 5). I dessa fall håller 

 sig Sp/iag?iHin-t3.zket längre levande, mera skyddat för uttorkning som 

 det blir på grund av dvärgbjörkens beskuggning. Likheten med Bctulu 

 fiufia-nk starrmosse (s. 94) blir härigenom ofta slående. Levermossor, så- 

 dana som Jungermania Kunzcaiia och J. porpliyrolcuca. utvecklas emeller- 



M^^Mméäk. 



Foto ^/i 1916 av E. Melin. 



Fig. 53. F. d. starrmosse, som torrlagts år 1907; efter dikningen har Salix lapponum 

 bildat täta snår. Anundsjö socken, Rödsand, Östra Ensammenmyren. 



tid dock ofta yppigt pä dvärgbjörkens forna och utbreda sig så småningom 

 över vitmossorna. I de fall, då Polytricha först fått överhand å den ny- 

 torrlagda starrmossen, synes ej Betula nana kunna utbreda sig på antytt 

 sätt. Någon gång kunna Salices, framför allt 5. lappo)mni. utvecklas kraf- 

 tigt och bilda täta, nästan meterhöga snår (fig 33; tab. 42: 9). 



Av träden får understundom björken övertaget (Pl. 9: i ; tab. 42: 

 6—8). Frön av tall och gran gro dock även lätt å den ny torrlagda starr- 

 mossen; de uppkomna plantorna äro redan från början särdeles vackra, 

 detta i motsats till förhållandet å dykärret och flarken. De kunna där- 

 för vanligen tämligen lätt konkurrera med björken. 



