VEGETATIONENS FÖRÄNDRING PÅ NYLIGEN TORRLAGDA MYRMARKER 337 



8. Vaginatuni-mosse 



(tab. 44: 1—5). 



S/>/ia^>/ui/i-a.rterna, S. arignstifoliuni, S. iiiagclliiniLiiiii och 5. Russotvii, 

 hålla sig länge kvar efter torrläggningen, ehuru deras tillväxthastighet 

 minskas. En del andra bladmossor tilltaga i frekvens, såsom Polytricimm 

 strictniii, PoJilia miiaiis och Sphaeroccphalus palustris, de utbreda sig dock 

 endast sällan över större ytor. 



Eriop/ioniiii vaginatniii utvecklas mindre kraftigt än förut och förblir 

 ofta steril. Övriga gräs decimeras hastigare än denna. 



Av risen tilltager särskilt Betitla iiana. Den blir särdeles högvä.xt 

 (ända till 8 dm.) och får större blad än förut. Efter några år bildar den 

 ej sällan mycket täta snår, varigenom stor likhet med intakt Betitla nana- 

 rik Faginat/tm-mosse (s. 120) kan uppkomma. Under dvärgbjörken frodas 

 i dessa fall levermossor (framför allt Jitngerniania Kunseana och J. por- 

 phyroleitca); ofta kunna dessa så småningom utbreda sig över stora om- 

 råden och undantränga vitmossorna. 



Björken inkommer mindre lätt än i föregående associationer; ofta 

 saknas den helt och hållet eller finnes endast i enstaka individ. Någon 

 större betydelse synes den aldrig erhålla (jfr förhällandet i /"?««/ w-mossen). 



Barrträdens frön gro i allmänhet lätt i det ännu levande Sphaguitni- 

 täcket; utvecklingen sker hastigt, och plantorna ha redan från början ett 

 vackert utseende. Tillväxten påskyndas, om Betitla natia förekommer rik- 

 ligt. Genom denna uppluckras nämligen ytlagret, varigenom humifieringen 

 blir kraftigare. 



I den matta av levermossor, som på ett senare stadium ofta bildas, 

 ha fröna svårare att gro. Man finner också här endast sällan ungplantor av 

 gran och tall. 



I Carex globiilaris-mosszn förlöper utvecklingen på likartat sätt som 

 i Vaginatiti/t-mossen (tab. 44:6 — 7). 



9. Fuscuni-niosse 



(tab. 44: 8—14). 

 Det dröjer vanligen flera år, innan man kan se någon väsentlig för- 

 ändring i markvegetationen. Också är förutsättningen härför, att diknin- 

 gen varit mycket kraftig. Mosstäcket kan hälla sig levande under ett tio- 

 tal år*, detta med anledning av den stora förmågan hos Sphagnuvi fus- 



' Om torrläggningen varit ofullständig, kan Sphagnuin Jusciim obeliindnu kvarleva 

 under tiera tiotal år (jfr t. ex. Måsmossen, s. 301). 



De norrländska myrmarkerna. i7-i*3 22 



