VEGETATIONENS FÖRÄNDRING PA NYLIGEN TORRLAGDA MYRMARKER ^:;47 



På starrmossen inträffar såväl hos gran som tall ökning i diameter- 

 tillväxten vanligen redan första året efter dikningen. Denna stegras suc- 

 cessivt och blir efter några år, framför allt hos granen, särdeles kraftig. 

 Även icx)-åriga träd reagera så gott som genast, t. o. m. ganska långt 

 från torrläggande dike. 



Träden på Vag-mafyim-mossen förhälla sig i stort sett på samma sätt. 

 Är Frt^/«Ä/«;«-mosstorven mäktig, kan det dock dröja några år, innan 

 äldre träd (isynnerhet granar), som stå på längre avstånd (25 a 50 m.) från 

 dike, öka sin tillväxt. 



På Fusauu mossen reagera mindre tallar tämligen genast, äldre (lOO- 

 åriga eller mera) dock vanligen först efter några är. Det dröjer emeller- 

 tid oftast flera år, innan granen ökar sin tillväxt, även om den står i ome- 

 delbar närhet av torrläggande dike (jfr fig. 35: 5 c, 7 b, 7 c). Även denna 

 får dock så småningom en kraftig diametertillväxt. Orsaken till skillnaden 

 i detta avseende mellan tall och gran kan ej för närvarande avgöras. 



Ett dikes torrläggande verkan sträcker sig på Fuscum-mossen ej så 

 långt som på övriga mossar. På 25 ä 50 m. avstånd från sådant ha 

 träden därför svårt att reagera, och ofta kan t. o. m. tillväxtökning här 

 utebliva; detta är isynnerhet förhällandet, om vattenkvarhållande höljor 

 (jfr s. 333) talrikt finnas. 



' Mätt vid rothalsen. 



