MYKORRHIZAN OCH DESS BETYDELSE FÖR BARRTRÄDEN 353 



I. Biirrträdens mykorrhiza i de olika myrassociationerna. 



Att tall (Pintis silvestris) och gran (Plcea Abics) på myrar Iciinna ha 

 mjkorrhiza är sedan länge bekant. 



Så säger Weber (1902, s. 47) om tallen pä den av honom under- 

 sökta Augstumalmossen: »Die Wurzeln . . . waren immer zu einer vorziig- 

 lich entwickelten ektotrophen Mykorhiza umgebildet». Och om granen 

 säger han (1902, s. 82): »Die weit ausstreichenden Seitenwurzeln . . . sind 

 iiberaus dicht mit einem ektotrophen M)'korhiza-Pilzgewebe versehen». 



Samma erfarenhet har V. TuBEUF (1903 a) frän högmosse, där han 

 funnit väl utvecklad mykorrhiza hos Pinus silvestris. 



I båda dessa fall synes det närmast vara fråga om /^/wcwwmossens 

 Callio!a4a.c\es (i min bemärkelse). 



ToLF (1900 b, s. 334) har för värt lands vidkommande funnit mykor- 

 rhiza lios tall på myrmark, ehuru sparsamt utbildad. Han säger härom 

 (1. c): »På martallars sugrötter har jag iakttagit mycorhiza endast ytterst 

 sparsamt, så länge mossen ej blifvit afdikad, och äfven då först en längre 

 tid efter torrläggningen». Vilken association detta uttalande gäller, kan 

 ej avgöras. 



I själva verket är det ej att förvåna sig över, att mykorrhiza finnes 

 hos barrträden i vissa myrassociationer, t. ex. i Fusaim-mossen. Särskilt 

 denna är ju ekologiskt nära besläktad med hedarna, där mykorrhiza hos 

 många växter sedan gammalt är påvisad. 



Emellertid är det ingalunda i alla myrarnas associationer, som my- 

 korrhiza utbildas hos barrträden, något som senare skall visas. 



Ektotrofa niykorrhizaii, dess utseende och b5ggnad. 



Mykorrhizan hos tall och gran pä myrar har i stort sett samma ut- 

 seende som i skogsmark. Liksom här förefinnas variationer med avseende 

 på yttre form, färg, svampmantelns tjocklek etc, förmodligen beroende 

 på vilka svamparter som ingå i densamma. 



Det är som bekant sidoröttc, som hos barrträden utbildas till my- 

 korrhizor. Genom svampinfektionen få de begränsad längdtillväxt, men 

 grenas i stället vanligen på karaktäristiskt sätt. 



Hos tallen inträder oftast dikotomisk förgrening, som vanligen sker 

 upprepade gånger, så att mykorrhizan får ett mer eller mindre buskartat 



De norrländska myrmarkerna. 17313 25 



