MYKORRHIZAN OCH DESS BETYDELSE FÖR BARRTRADEN 355 



fall få betraktas som sä nyligen bildad, att förgrening ej medhunnits. 

 Den är relativt kort, vanligen c:a 2 mm. Undantagsvis ser man dock 

 längre ogrenad mykorrhiza; så är t. ex. dess längd å den i Pl. lo b av- 

 bildade rotgrenen 4 — 5 mm. 



Såväl tallens som granens mykorrhiza på myrar är i de flesta fall 

 som yngre Ijusbrun, som äldre svartbrun eller svart. Vit färg bar jag van- 

 ligen funnit hos tallens knölformade mykorrhiza; någon gång har obser- 

 verats blåaktig färg hos tallens gaffelmykorrhiza. 



Den av svamphyferna kring sidoroten bildade manteln varierar 

 åtskilligt i tjocklek. I de flesta fall är den mycket tunn, endast c:a 10 jj,; 

 så hos den enkla mykorrhizan, hos granens monopodiala och hos tallens 

 gaffelformade och busklika. Den utgöres av en tät, pseudoparenkymatisk 

 vävnad med så gott som alldeles glatt yta; endast enstaka hyfer synas 

 förbinda den med omgivande medium. 



Hos tallen påträffas dessutom understundom mykorrhiza — vanligen 

 är det den knölformade och till färgen mer eller mindre vita — med c:a 

 50 [1 tjock hyfmantel eller till och med tjockare. Här bilda svamptrå- 

 darna en mera lucker vävnad, som sänder talrika hyfer ut i omgivningen. 

 Vid svag förstoring verkar denna mykorrhiza därför mer eller mindre ullig. 



Någon gång har jag observerat mykorrhiza, där svampmantel allde- 

 les saknats. Denna typ torde dock vara mycket sällsynt. 



Mangin (1910) fäster särskilt stor vikt vid hyfmantelns utseende hos 

 trädens ektotrofa mykorrhiza. Han antager, att det är skilda svampar, 

 som äro orsaken till olikheter i detta hänseende. Han urskiljer (1. c, s. 

 257 — 258) tre typer av mykorrhiza, nämligen: 



A. Les mycorhizes k revctement floconneux, 



B. Les mycorhizes k revétement pileux, 



C. Les mycorhizes dépourvues de filaments ou mycorhizes lisses. 

 Hyfmanteln hos gruppen A består av en vanligen ganska tjock 



pseudoparenkymatisk vävnad, som utåt blir mindre tät, så att hyferna 

 lätt kunna urskiljas. Dessa sträcka sig ofta långt ut i omgivningen. 

 Gruppen B har en tämligen tunn, helt tradig hyfmantel; ytan är beklädd 

 med »un grand nombre de poils formés par la terminaison des filaments et 

 plus ou moins réguliérement dressés» (1. c, s. 26^). Gruppen C karaktäri- 

 seras av så gott som alldeles glatt hyfmantel: »...la surface de ce revéte- 

 ment est entiérement lisse. On voit seulement, gä et la et rarement, s'en 

 détacher un filamcnt ou un faisceau de filaments formant des rhizomorphes» 

 (1. c, s. 268). 



