MVKORRHIZAN OCH DESS BETYDELSE FÖR BARRTRÄDEN 35g 



konstatera skillnaden. Denna pseudomykorrhizatyp är emellertid mycket 

 sällsynt, och i de fall den påträftats vid mina rotanalyser (se nedan), är 

 detta särskilt påpekat. 



Liksom den normala mykorrliizan utgöres av svamphyfer och rot i 

 intim förening med varandra, så ingå även i pseudomykorrhizan svampar 

 som viktig beståndsdel. Dessa förhälla sig emellertid här helt annorlunda 

 än i den normala mykorrhizan. 



Svamphyferna uppträda i pseudomykorrhizan uteslutande intra- 

 cellulärt. De äro ytterst smala, i — 1,5 jj, (fig. 39 b), till synes ej septe- 

 rade; de genomborra väggarna, växande från cell till cell. De förekomma 

 såväl i epidermis som i primära barken och endodermis, till och med i cen- 

 tralcylinderns parenkymceller. Endast sällan synas de stå i förbindelse utåt 

 genom epidermiscellernas ytterväggar. Aldrig har jag sett dem i cellerna 

 bilda nystan eller uppträda i stora massor, utan förekomma de alltid täm- 

 ligen glest. Understundom framträda de mindre tydligt på grund av cell- 

 innehållet; isynnerhet i rotspetsen äro de särdeles svåra att upptäcka. I 

 de aktiva meristemcellerna har jag emellertid även observerat dem såsom 

 enstaka fina trådar, vilka förlöpa från cell till cell. Det är tydligen dessa 

 svamphyfer, som genom sitt angrepp på meristemet orsaka pseudomy- 

 korrhizans förkortade tillväxt, liksom även den gaffelförgrening, vilken 

 som nämnt understundom uppträder hos tallen. 



Sannolikt är det också svamphyferna, som i epidermiscellerna hindra 

 rothärens normala utveckling. 



Enligt mitt förmenande måste man betrakta svampen i pseudomy- 

 korrhizan som parasit. Genom densamma hindras sidoroten att ut- 

 vecklas normalt, varför dess näringsupptagande förmåga ned- 

 satte s. Som senare skall visas, tyckas ej heller dessa svampar 

 lämna ifrågavarande växter någon ersättning för värdskapet. 



MÖLLER (1902, s. 209) avbildar en ettårig tallplanta, där förutom 

 gafifelgrenad, ektotrof mykorrhiza förekommer niykorrhiza med uteslutande 

 endotrof svamp. Och han beskriver dessa bildningar på följande sätt 

 (1. c, s. 20g): »Pilzfäden von verschiedener, meist aber etwa zwischen 4 

 und 7 [j, schvvankender Starke durchziehen die Rindenzellen, dringen von 

 einer zu andern, und verzvveigen sich im Innern der Zellen auf mannig- 

 faltige Art. Oft ensteht plectenchymatisches Gewebe, oft sieht man unre- 

 gelmässige verschlungene Fadenknäuel, öder verbogene und verschieden- 

 artig verdickte Fäden. Manche Zellen sind fast vollständig von Pilzge- 

 flecht erfiillt, andere sind nur von einzelnen Fäden durchzogen». Och till 



