400 



FEMTE KAPITLET 



mosse (fig. 46, 47). De tynande plantorna (b) sakna, de kraftiga (a) ha 



väl utbildad mykorrhiza. 



Det råder alltså en fullständig överensstämmelse mellan 



plantornas utseende och frekvensen av normal mykorrhiza. De 



plantor, som ha endast pseudomy- 

 Icorrhiza eller enstaka (frekvens 

 I — 2) normal mykorrhiza, äro ty- 

 nande; de plantor, som ha domi- 

 nerande normal mykorrhiza, äro 

 kraftiga, och kraftigast äro de, 

 som ha uteslutande normal mykor- 

 rhiza. 



Frän denna regel angående paral- 

 lellism mellan tillväxt och frekvens av 

 mykorrhiza finnas emellertid några un- 

 dantag. De viktigaste äro: 

 i) Skadade plantor; 



2) Plantor på myrar, där yttre för- 

 hållanden på ett eller annat sätt äro 

 ogynnsamma; 



3) Plantor vid dikeskanter (minst 

 5 år gamla diken). 



De unga plantorna pä myrmark 

 äro naturligen liksom på fastmark ut- 

 satta för angrepp av insekter, svampar 

 o. d.; vidare kunna de skadas genom 

 uppfrysning — särskilt är detta fal- 



Fig. 44. Treåriga granplantor (Piccn let pä nydikade flarkar (jfr s. 322) 



Ahies), som stått bredvid varandra iiå år n 1 ■••■lu •• l^r 



' , , „ ,,,, %^ — eller genom s. k. tialbranna (Ka- 



191 1 torrlagd Japi/iosu m-mosse. Den 



kraftiga (a) har uteslutande normal iiiy- talog Skogsutställningen I916, s. 27). 

 kon-hiza, den tynande (b) uteslutande j dessa fall äro plantorna vanligen ty- 

 pseudomvkorrhiza. Anundsjö socken, Röd- 



sand, Bredsjömyren (s. 390) »/, 19,6. '/■■ "^"'^^' '''''^" °'" mykorrhiza finnes väl 



utbildad. 

 Ett par exempel må belysa detta förhällande: 



I. Pintis silvestris. 



Papilhstnii-xwosse.. Hörnefors socken, Blåbärsniyren. Torrläggning fullständig år 

 1910 (jfr s. 395). 



Bland de lörut (s. 595) meddelade tallplantorna växte en treårig tinande sådan, vais 

 barr voro bruna och tätt genomdragna av svaniplivfer, enligt (il. mag. Thore Lindfous 



