MYKORRHIZAN OCH DESS BETYDELSE FOR BARRTRÄDEN 40g 



tor utan mykorrhiza pä frän dike nyuppkastad torv äro tynande liksom 

 andra ^plantor. 



Större betydelse ha säkerligen eventuella olikheter av mikrobiologisk 

 art vid plantorna a och b, bortsett från mykorrhizasvamparna. 



I ett nyligen utkommet, omfattande arbete pävisar Hesselman 

 (191 7 b), att det »förefinnes en nära parallelism mellan de faktorer, som 

 framkalla humuskvävets nitrifikation och de, som gynna skogens föryng- 

 ring» (1. c, s. 980 — 981). :>Där humustäckets kväve omföres till salpeter- 

 syra, där försiggår föryngringen lätt och utveckla sig de unga tall- eller 

 granplantorna väl, såvida de ej ha att konkurrera med en synnerligen 

 frodig gräs- och örtvegetation. Där humustäckets kväve ej nitrifieras, där 

 är den naturliga föryngringen försvårad, gran- och tallplantorna växa lång- 

 samt» (I. c, s. 987). Hesselman tolkar denna parallellism så, att nitrifika- 

 tionen är en gynnsam faktor för barrträdens föryngring (1. c, s. looo). 



På grund av dessa Hesselmans resultat ligger den tanken nära, att 

 salpeterbildning kunde vara orsaken till den vackra (/-plantan med dess 

 väl utvecklade mykorrhiza och att denna salpeterbildning saknas vid den 

 tynande (^plantan.' För att få denna fråga säkert utrönt var det nödvän- 

 digt att undersöka nitrathalten i marken omkring de vackra, mykorrhiza- 

 försedda plantorna och omkring de tynande plantorna utan mykorrhiza. 

 Välvilligt åtog sig Statens Skogsförsöksanstalt dessa undersökningar. De 

 ha samtliga utförts av fil. kand. GuRl.i Lauuentz.^ 



Proven insamlades i början av juni 1917. Vid provtagningen sökte 

 jag sä noggrant som möjligt medtaga endast den torv, i vilken plantans 

 rotsystem förlöpte. Med kniv uppskars jjlantan i en torva, vanligen 1,5 — 

 2 dm. i diam. och c:a 0,7 dm. djup; därefter avlägsnades plantan och in- 

 packades provet, som omedelbart hemsändes. Vid hemkomsten granska- 

 des mikroskopiskt plantans rotsystem. I 14 prov har salpeterhalten be- 

 stämts, dels den ursprungliga halten (några prov voro dock för små för 

 bestämning av denna), dels densamma efter lagring (c:a 2V2 månad). Re- 

 sultatet meddelas i tab. 48. 



^ Detta framhölls också s.åsom det antagliga av prof. Hesselm.^^n under diskussion 

 efter ett föredrag, som- undertecknad höll över ifrågavarande ämne vid Svenska Botaniska 

 Föreningens sammanträde i Stockholm dec. 1916. 



" Angående metoderna härvid hänvis.is till Hessillm.ws (igiy a) arbete, »Studier över 

 salpeterbildningen i naturliga jordmåner». 



