— 29 — 



fjærne gjorde denne Holm et fremmedartet Indtryk, da jeg i Somren 

 1897 besøgte Dalen ; Vegetationens grønne Farve var ligesom spættet 

 med hvide Pletter, hvad der ved nærmere Eftersyn viste sig at være 

 talrige Frugtstande af Eriophorum polystach^um; denne Plante var 

 ogsaa almindelig i Kærvegetationen langs Søens Bredder, men for at 

 finde blot en enkelt Frugtstand her, hvor Faarene kunde komme til, 

 maatte man søge længe; Stængler, der skulde bære saadanne, var 

 der derimod nok af, blot var de alle afbidte. Jeg vadede ud til 

 Holmen og saa nu, at den var dækket af en Vegetation, hvis 

 Hovedmasse var den nævnte Eriophorum, Luzula silvatica og Carex 

 binervis, og alle disse Planter var i Gennemsnit 0,75 Meter høje. 

 — Ja, hvordan vilde Færøernes Vegetation ikke se ud, hvis Faarene 

 manglede ! 



Selvfølgelig er Faarenes Betydning størst for de lavere liggende 

 Egnes Vegetation; paa Fjældene, hvor der er sparsom Vegetation 

 (Fjældmark), eller hvor Grimmiaheden dominerer, mærkes deres 

 Indflydelse næppe i større Grad. 



De andre Husdyr, der holdes, nemlig Køer og Heste, er uden 

 videre Betydning, thi baade er de langt færre i Antal, og i alt 

 Fald for Køernes Vedkommende faar de deres Foder for en stor 

 Del fra Indmarken, 



Jeg tror, man uden at overdrive kan sige, at Vegetationens 

 Udseende paa Færøerne i de lavere Dele af det udyrkede 

 Land er i høj Grad præget af Faarenes Afgræsning. 



c. Fuglene. Færøerne er bekendte for deres mange Fugle- 

 fjælde, hvor Tusinder af Svømmefugle (Alkefugle, Maager og Hav- 

 heste, samt Skarver) yngler. Som rimeligt er, har Vegetationen paa 

 saadanne Fuglebjærge sit Særpræg. Den skarpe Fuglegødning 

 indeholder rigelig med kvælstofholdige Stoffer (Urinsyre), der direkte 

 eller indirekte er ypperlige Næringstofifer for Planterne. Man kan 

 ogsaa næsten altid selv i Frastand kende Fuglebjærgene paa, at 

 den Vegetation, der findes, bestaar af høje og kraftige Planter. 

 Nogle Planter som Kvan {Archangelica officinalis) findes som vildt 

 voxende alene paa Fuglebjærge, andre optræder i særlig frodige 

 Former dér. Paa den anden Side er der adskillige Planter, som 

 Fuglenes Exkrementer fordriver fra Fuglebjærgene, særlig Mosser. 

 Paa en Exkursion til Nolsø i August 1897 iagttog jeg saaledes Vegeta- 

 tionen i en stor Ur paa Østsiden; nogle Steder var her Yngleplads 

 for Lunder, andre Steder ikke, og der var en meget kendelig Forskel 

 i Vegetationens Udseende og Sammensætning; i Lundeuren var en 



