— 53 — 



paa Færøerne, nemlig Agropyrwn junceum (heller ikke den satte 

 Frugt) og JuncAis halticus, hvilken sidste, som den plejer, ikke voxer 

 paa Klitten selv, men paa en Sandflade ved dens Fod. 



Vi ser saaledes, at denne lille isolerede Klit i sin Vegetation 

 stemmer med Vest-Europas Klitter, blot er dens Flora meget 

 fattigere. Den indtager kun et stærkt begrænset Omraade indenfor 

 det inderste af Sandsbugt, adskilt fra Havet ved en stor, flad, 

 vegetationsløs Sandflade og indad mod Land gaaende over i de 

 dyrkede Marker, der delvis er overføgne af Klittens Sand. 



c. Strandengsformationen. 



Paa Steder i det Indre af Fjordene, hvor Bunden er fugtig og 

 hum øs, betinget ved, at Ferskvand strømmer til uden at kunne ledes 

 bort, findes hist og her smaa Strandenge. Det er saaledes Tilfældet, 

 hvor en foranliggende Strandvold dæmmer det ferske Vand op, 

 eller hvor der i Fordybninger i selve Klippen samler sig Jord, der 

 vædes af tilstrømmende Ferskvand — alt dog kun, naar den yder- 

 ligere Betingelse opfyldes, at Havvandet til Tider kan naa derop 

 og derved give Jorden et vist Indhold af Salt. 



Disse Strandenges Flora er sammensat af 1) Arter, der kun 

 findes i Havets Nærhed: halofile Arter, og 2) Arter, der egentlig 

 hører hjemme i Kær eller anden hydrofil Vegetation, men som er 

 saa vidtspændende i deres Livskaar, at de kan trives paa hvilken- 

 somhelst fugtig Bund, ogsaa den saltholdige. Det bliver naturligvis 

 kun den første Kategori af Planter, der er de særlig karakteristiske 

 for Strandengen. Det Sted, hvor jeg saa en Strandeng mest typisk 

 udviklet, var i Bunden af Trangisvaagfjorden. Bag den ovenfor 

 (p. 51) omtalte Strandvold paa Nordsiden af Elven fandtes her et 

 Omraade, der havde aldeles samme Udseende'), som en Strandeng 

 ved Nordsøens Sydøst -Hjørne eller ved Kattegat og Bælterne^). 

 Karakterplanterne for denne (Atropis^)-Association) var Gly- 

 ceria maritima, Plantago maritima, Festuca rubra, Triglochhi pahistre 



ij Sammenlign f. Ex. E. Warming 1890 og 1906, C. Raunkiær 1889 og 

 A. Mentz 1900. 



-) Lignende Strandenge omtaler N. Hartz (1894 p. 24) fra det sydlige Gronland 

 (Tasermiut- Fjorden) og H. Jonsson (1900 p. 52) fra Vest-Island; men 

 begge Forf. fremiiæver Tilstedeværelsen af en saadan Formation som en 

 Usædvanlighed, aldeles som Tilfældet er for Færoernes Vedkommende. 



^) Glyceria maritima, G. distans og nærmere Slægtninge udskilles ofte af 

 6rZ2/ceria-Slægten som en egen Slægt: Atropis. 



