— 80 — 



Det kan have sin Interesse at undersøge, om dette Plantesamfund, 

 Hedekæret, ogsaa findes andetsteds, og det viser sig da, at lignende 

 Samfund omtales af flere af de p. 61 nævnte engelske og skotske 

 Forfattere som forekommende i den subalpine Region i Nord- 

 England og Skotland. Fra Island beskriver Jonsson (1900, p. 67) 

 en „Nardus-Li", som øjensynlig i mangt og meget er lig den færøske 

 Nardus-Facies, og jeg har ogsaa selv i Nordvest-Island sét et lig- 

 nende Samfund med Nardus som Karakterplante og har ganske 

 kortelig omtalt det (Ostenfeld 1905, p. 118). Dog tror jeg, at 

 det næppe nogetsteds er saa udbredt som paa Færøerne, og Grunden 

 hertil er vist det udpræget insulære Klima med den store Mængde 

 Fugtighed i Jordbund og Luft hele Aaret rundt. 



h. Hedeformationen (fugtig Lynghede.) 



Fra Hedekæret har vi en jævn Overgang til Lyngheden. Denne 

 kommer frem, hvor den humussure Bund bliver endnu mindre fugtig, 

 og det er mest Tilfældet paa Skraaninger mod Syd eller Vest, saa- 

 ledes som ovenfor er nævnt. 



Rigtig Hede med Calluna og Erica som næsten eneherskende 

 Planter, kun oplivet af faa Urter og næsten ingen græslignende 

 Planter — saaledes som vi kender saa godt fra vore hjemlige Egne 

 — forekommer intet Steds paa Færøerne. Ej heller optræder den 

 brogede, arktiske og subarktiske Hede, som spiller saa stor en 

 Rolle i Island, Grønland o. s. v., og som kendetegnes ved de talrige 

 Dværgbuske (næsten alle Ericinéer), her. 



Den Hede, der findes paa Fæi-øerne, har uden Tvivl sin nær- 

 meste Slægtning i Heden paa Norges Vestkyst. Desværre existerer 

 der ingen økologiske Beskrivelser af den vestnorske Hede; men 

 dens Udseende kan dog tilnærmelsesvis bestemmes efter de Skil- 

 dringer, som findes i nogle af O. Da hl 's Afhandlinger om de plante- 

 geografiske (floristiske) Undersøgelser, han har gjort i Søndmøre, 

 Romsdal, Nord- og Søndfjord. Saaledes giver han f. Ex. i en Af- 

 handling (1894, p. 40) en kort Karakteristik af „Lyngtæppet over de 

 nøgne Klipper" ved Kysten, der passer ret nøje med færøske For- 

 hold. Han nævner Calhma som Karakterplante, omtaler dernæst 

 Erica cinerea og opregner som Indblandingsarter Juniperus, Poly- 

 gala serpyllacea, Hypericum pulchrum, Galium saxatile, Euphrasia 

 igracilis) og Bunium flexuosum, samt de høje græslignende Arter 

 Carex binervis, Luzula silvatica. Med Undtagelse af Bunium flexu- 

 osum er alle disse mere eller mindre almindehge og fremtrædende 



