— 86 — 



Færøerne; særlig den sydislandske Græsli (Jonsson 1905, p. 36 — 40) 

 har øjensynlig omtrent samme Sammensætning som den færøske. At 

 de 10 af ham som dominerende opførte Arter er Agrostis vulgaris, 

 Anthoxanthum, Festuca oviiia, Brunella vulgaris, og Leontodon ogsaa 

 karakteristiske for den færøske Græsli, og de øvrige 5 forekommer 

 der ogsaa, omend Trifolium repens, Geranium silvaticum og Poa 

 alpina paa Færøerne ikke særlig hører til i denne Formation. 



Vi træffer paa Færøerne Græslien paa lignende Steder som 

 Island, d. v. s. paa den nedre og mellemste, samt sjældnere paa den 

 øverste Del af Fjældenes Skraaninger, naar Forholdene er saadanne, 

 at Vandet kan løbe hurtig bort (altsaa en ret stejl Skraaning), og 

 at Jordbunden er stabil og ikke ødelægges for ofte af nedstyrtende 

 Jord- og Klippemasser. Derimod har Expositionen ikke saa meget 

 at sige; i de lavere Egne vil der ved Sydexposition, som oftere 

 berørt, dannes Hede, med mindre Hældningen er altfor stejl; lidt 

 højere til V^ejrs træffes Græslien hyppig baade med sydlig og nordlig 

 Exposition. I Almindelighed er Græslien stærkt ødelagt af Faarene, 

 der her finder deres lækreste Føde; derfor er dens Overflade oftest 

 forsynet med talrige smalle Stier, der løber parallelt med Dalbunden 

 og paa Afstand giver Lien et rillet Udseende^). Vel ingen For- 

 mation paa Færøerne har i den Grad lidt ved det store Faarehold 

 som Græslien, og Undersøgelsen af dens Flora er i høj Grad 

 besværliggjort ved den tætte Klipning eller Afgræsning. I sin 

 naturlige Tilstand byder Lien (og den frodige Hammer) de bedste 

 Livskaar for Plantevæxten, og uden Tvivl har man, før Øerne blev 

 beboede, her kunnet finde de fleste af Færøernes kælnere Arter, 

 som nu alene har fundet et Fristed paa gunstig beliggende Hamre, 

 for saa vidt som de ikke er blevne udryddede. 



Foruden denne egentlige Græsli paa skraanénde Bund finder 

 man hist og her en Graminévegetation af omtrent samme Karakter, 

 men paa plan Bund. Betingelsen for Fremkomsten af en saadan 

 Graminé-Eng er, at Jordbunden til Trods for den plane Overflade 

 er middelfugtig og med let Afløb for Vand, saaledes at den ikke 

 bliver sur. Paa Grund af Færøernes kuperede Terræn er det 

 naturligt, at denne Betingelse forholdsvis sjældent kan opfyldes, og 

 derfor er de flade Græsenge ret sjældne; de forekonnner dog 



^) Maaske er det de samme Dannelser, som Jonsson (1. c. p. 30) omtaler som 

 -Rvnker". 



