— 117 — 



Det er ikke store Arealer af Øerne, der indtages af typisk 

 Grimmiahede, og det af den simple Grund, at der ovenfor 4—500 M. 

 o. H. ikke er større Arealer, som passer for dens Udvikling. Den 

 fmdes dog paa alle de større Øer, men bedst udviklet mod Nord. 

 Det er en Formation, der synes knyttet til insulært og køligt Klima; 

 i Island spiller den saaledes en meget større Rolle, og store Partier, 

 navnlig Lavamarkerne, er dækkede af den, saaledes som vi kan 

 finde skildret hos Grønlund (1884, p. 136), Jonsson (1895, p.70; 

 1900, p. 68 og p. 85; 1905, p. 40 og p. 53) og Forf. (Ostenfeld 

 1899, p. 245). 



Fig. 26. Grimmiahede paa Skællingfjælds Top. 

 (Efter Foto. af Dr. F. Børgesen.) 



For Færøernes Vedkommende er Grimmiaheden i sin udprægede 

 Form den lettest kendelige og lettest beskrivelige Formation; men 

 gennem den nedenfor omtalte Overgangsformation saavel som gennem 

 andre Overgange, hvortil er hentydet paa adskillige Steder i det 

 foregaaende, gaar den jævnt over i andre Formationer, saaledes at 

 det karakteristiske ved den udviskes, 



Exempler paa Grimmiahede: 



1. Klakken paa Bordø, 400 M. o. H. En langstrakt, svagt hældende 

 Flade; Grimmiatæppe af G. hypnoides; talrige opblæste Steder, hvor det 

 nøgne Fjældgrus lyser frem. De almindeligste Blomsterplanter i Mostæppet er 

 Empetrum og Salix herbacea; ret hyppige er: Polygonum viviparum, Thymus, 



